П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 523/18393/19	
Головуючий в 1 інстанції: Середа І.В.
                                   
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Запорожана Д.В.
-            Танасогло Т.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Романюка Віталія Костянтиновича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1751923 від 15.11.2019 р., а провадження у справі закрити.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2019 р. приблизно о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 рухався на автомобілі RENAULT LAGUNA, номерний знак НОМЕР_1 по узвозу Марінеско у м. Одесі від вул. Ольгіївської в напрямку вул. Чорноморського козацтва. Зазначає, що перед початком руху він включив фари в режимі ближнього світла та впевнився в технічній справності автомобіля. Біля будинку №8 по узвозу Марінеско у м. Одесі його було зупинено поліцейським у зв`язку з тим, що на автомобілі не працювала ліва фара в режимі ближнього світла. Інспектором було складено постанову та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. на підставі ч. 1  ст. 121 КУпАП  . 
На думку позивача, оскаржувана постанова не містить даних про наявність в його діях  усіх елементів складу адміністративного правопорушення, не містить доказів, на яких базується висновок про вчинення правопорушення, а також не містить інформації про порядок і строки оскарження. Вважає, що в даному випадку конструкцією автомобіля, яким він керував, на панелі приладів передбачено лише один індикатор включених фар в режимі ближнього світла, і вихід з ладу будь-якої однієї з ламп фар не змінює стану цього індикатора, а тому водій не може отримати інформацію про вихід з ладу однієї з ламп фари з даних панелі приладів. Крім того, включення фар в режимі ближнього світла можливе лише після включення одночасно усіх габаритних ліхтарів, тому що здійснюється одним перемикачем шляхом послідовного його перемикання. Враховуючи, що до моменту, коли його було зупинено відповідачем, він рухався вулицею міста, яка освітлювалася, при увімкнених габаритних ліхтарях та фарах, він не міг бачити різницю в світлових потоках від правої та лівої фари, а отже не мав можливості відреагувати на це відповідним чином.
За таких обставин ОСОБА_1 вважає прийняту відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. 
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вважає вимоги безпідставними та необґрунтованими, вказуючи на те, що позивач рухався з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, під час зупинки цього не заперечував, не виявив бажання скласти письмові пояснення. Складена постанова є законною та обґрунтованою.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Апелянт вказує на те, що рухаючись вулицею міста, яка освітлювалася, при увімкнених габаритних ліхтарях і фарах, він об`єктивно не міг бачити різницю у світлових потоках від правої та лівої фари, а отже, до моменту, коли його було зупинено відповідачем, не мав можливості відреагувати на це відповідним чином.  
Розгляд справи проведено за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, з урахуванням  Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»  про введення з 12 березня 2020 року карантину, рекомендацій Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20 щодо утримання від участі в судових засіданнях особисто учасників процесу, введення особливого режиму у м. Одеса.
Матеріали справи є достатніми для її розгляду.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2019 р. о 20 год. 44 хв. інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Романюком В.К. було складено постанову серії ЕАК №1751923 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. 
Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення п. 31.4.3 (в)  Правил дорожнього руху,  за керування автомобіля RENAULT LAGUNA, номерний знак НОМЕР_1 , по узвозу Марінеско у м. Одесі, з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає та враховує наступне.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до  Закону України «Про дорожній рух», встановлюють  Правила дорожнього руху, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до п. 1.3.  ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Положеннями ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. 
Крім того, згідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та зокрема, технічним станом транспортного засобу.
Згідно до вимог п. 31.4.3 Правил дорожнього руху забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.  
Так, для попередження зіткнення зустрічних транспортних засобів в темну пору доби і правильної оцінки дорожньої ситуації ліва фара, яка розташована ближче до зустрічного потоку транспортних засобів, повинна горіти обов`язково. 
Згідно до положень ст. 252 КпАП України, а також п. 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до розділу IV вищезазначеної Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.
Згідно до  вимог статті 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у наданих письмових поясненнях, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем з непрацюючою лівою фарою ближнього світла у темну пору доби, не надано ним і жодних письмових пояснень чи клопотань по суті порушення. 
Крім того, апелянт зазначає, що у випадку, коли наведена несправність виникла в дорозі - водій має право з дотриманням обмежень, визначених п. 31.5 ПДР продовжити рух до місця стоянки чи місця ремонту для усунення несправності, та у цьому випадку відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП водій не несе, оскільки його поведінка не є винною. 
Проте, колегія суддів вважає помилковими наведені доводи апелянта з огляду на те, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у  пункті 31.4 Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог  пунктів 9.9  і  9.11  цих Правил. 
При цьому, відповідно до вимог п. 9.9 Правил на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами, повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація. Відомостей про те, що на автомобілі апелянта була ввімкнена аварійна світлова сигналізація, матеріали справи не містять, в апеляційній скарзі про це також не зазначено.
За таких обставин колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта щодо відсутності в його діях складу правопорушення, оскільки у даному випадку закінчений склад правопорушення настає з того моменту, коли особа рухалась з технічною несправністю, передбаченою п. 31.4  ПДР  України, не застосовуючи при цьому аварійну світлову сигналізацію.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що відповідач при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, а тому відсутні підстави для скасування постанови серії ЕАК №1751923 від 15.11.2019 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1   КУпАП.
Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.  Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.  Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок  доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.  
Враховуючи всі викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що поліцейським було враховано всі необхідні обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення. 
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, - 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Запорожан Д.В.