ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 р. 	Справа № 520/524/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, по справі № 520/524/20
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту – ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344) у відмові перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зменшенні її розміру з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення за рахунок виплати з 01.01.2018, лише 50%, а з 01.01.2019  - 75%, протиправними та такими, що порушують права ОСОБА_1 , як людини;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області (ЄДРПОУ (14099344) провести з 01.01.2016 перерахунок пенсії за вислугу років без обмеження строком і обмеження максимального граничного розміру грошового забезпечення, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2016 з 01.01.2018; здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018, однією сумою.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримує пенсію за вислугу років  відповідно  до Закону  України "Про  пенсійне забезпечення осіб,  звільнених з військової  служби, та деяких  інших  осіб" (далі по тексту – Закон № 2262-ХІІ). До 01.01.2018 відповідачем  розраховано та виплачувалась позивачу пенсію  в основному розмірі 90% грошового забезпечення. В квітні 2018 року відповідачем позивачу здійснено перерахунок пенсії, зменшивши основний розмір до 70% грошового забезпечення. Водночас, позивач зазначив, що відповідачем протиправно виплачується позивачу пенсія не в повному обсязі, а саме, з 01.01.2018, лише 50% підвищення, а з 01.01.2019  - 75%. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.      
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 по справі № 520/524/20, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 90 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення з 01.01.2018 та у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2016, з 05.03.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 90 % грошового забезпечення з 01.01.2018, з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2016, з 05.03.2019, однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 по справі № 520/524/20 в частині задоволення позовних вимог, ухвалити у цій частині постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що з 01.01.2016 пенсію позивача перераховано відповідно до ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі по тексту – постанова № 103), за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського за січень 2016 року, обчисленого відповідно до постанови КМ України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі довідки, виданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області. При перерахунку пенсії з 01.01.2016 були застосовані норми ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», далі по тексту -  Закон № 1166-VII), якою встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% грошового забезпечення. При цьому, розмір пенсії позивача збільшився, а відтак, умови його пенсійного забезпечення не погіршилися.
Зазначив, що пенсія в перерахованому розмірі та доплата по перерахунку виплачується в порядку та строки, встановлені постановою № 103. Пунктом 3 постанови № 103 передбачено проведення перерахунку з 01.01.2016 пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ працівникам органів внутрішніх справ за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського за січень 2016 року відповідно до постанови КМУ № 988 від 11.11.2015. При цьому, пунктом 3 постанови № 103 прямо передбачено, що виплату перерахованих пенсій слід проводити з 01.01.2018, сума перерахованих пенсій за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку : з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50% підвищення, з 01.01.2020 року - у розмірі 100%. Вказав, що постановою КМ України від 24.12.2019 № 1088 «Деякі питання виплати пенсії окремим категоріям громадян» передбачено, що з 01.01.2020 пенсіонерам ОВС виплачується пенсія, яка з 01.01.2016 перерахована з грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, при цьому щомісяця проводиться виплата 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої станом на 01.01.2016, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці. Таким чином, обов`язок ГУПФУ в Харківській області виплатити пенсію в новому розмірі виник щодо перерахованої пенсії з 01.01.2018. Щодо зобов`язання здійснити виплату пенсії однією сумою, вказує, що спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, у спірних відносинах не визначений нормативно. У разі задоволення позову належним виконанням судового рішення буде вважатися як перерахування присудженої суми одним платежем, так і кількома платежами. Кількість платежів в межах однієї суми коштів не порушує права позивача на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення, а відтак, позовна вимога про виплату перерахованої пенсії однією сумою є безпідставною.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового підвищення. В провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ГУПФ України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Виходячи з розрахунку пенсії за вислугою років на час призначення пенсії (26.01.2004), основний розмір пенсії позивача при її призначенні складав 90% грошового забезпечення. 
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі по тексту – постанови КМ України № 103) Головним управлінням ПФУ в Харківської області 17.04.2018 позивачу здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, з грошового забезпечення поліцейського за січень 2016 року, обчисленого відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі по тексту – постанова № 988). 
При цьому, відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивачу, виходячи з 70% грошового забезпечення, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія розрахунку за пенсійною справою № 10027253 (МВС) (а.с.29). 
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії листа ГУПФУ в Харківській області від 18.03.2018 № 3151/Ч-14, позивача було повідомлено про те, що згідно з вимогами постанови КМ України № 103 проведено перерахунок пенсії позивача з розміру грошового забезпечення, встановленого відповідно до постанови КМ України від 11.11.2015 № 988, на підставі довідки, виданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області. Основний розмір пенсії (70% грошового забезпечення) після перерахунку склав 5424,80 грн. Вказано, що сума перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачуватиметься в порядку, визначеному постановою КМ України № 103 (а.с.17). 
Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Харківській області із заявою, в якій зазначив, що має право на перерахунок пенсії з грошового забезпечення поліцейського, починаючи з 01.01.2016, у зв`язку з чим просив провести перерахунок і виплату пенсії відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ та постанови КМ України від 11.11.2015 № 988 з 01.12.2016, а також  роз`яснити, на якій підставі при перерахунку пенсії позивача було зменшено розмір премії з 43% (1155 грн.) до 0,32 % (24 грн.) та зменшено основний розмір з 90% до 70% грошового забезпечення (а.с.15).
Листом від 11.12.2019 № 6826/Ч-14 позивача повідомлено, що перерахунок пенсії позивача здійснено згідно з постановою КМ України № 103 на підставі довідки, виданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області. Розмір пенсії у 70% грошового забезпечення визначено відповідно до ст.13 Закону № 2262-ХІІ, в редакції, чинній на час проведення перерахунку. Отже, перерахунок пенсії здійснено у відповідності до вимог та норм чинного законодавства (а.с.16). 
Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії позивача з 90% до 70% грошового забезпечення, а також щодо виплати з 01.01.2018 лише 50%, а з 01.01.2019 – 75% підвищення перерахованої пенсії, зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з 01.01.2016 без обмеження максимального граничного розміру грошового забезпечення, який обчислено з урахуванням 100% підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.01.2016, з 01.01.2018, зобов`язання здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності зменшення відповідачем розміру пенсії ОСОБА_1 при її перерахунку з 90% до 70% грошового забезпечення, та з наявності у відповідача обов`язку виплачувати позивачеві перераховану пенсію з урахуванням 100% підвищення, з 05.03.2019. При цьому, за висновком суду першої інстанції, виплата перерахованої пенсії повинна бути здійснена однією сумою.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неперерахунку пенсії та невиплаті позивачу 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, з 01.01.2018 по 04.03.2019 включно,  а також в частині  зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням 100 % суми підвищення за період з 01.01.2018 по 04.03.2019, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2018 по 04.03.2019 включно пункти 1 та 2 постанови № 103 були чинними та підлягали застосуванню до спірних відносин, а відтак відповідачем правомірно виплачувалась позивачу пенсія з обмеженням, а саме з 01.01.2018 по 31.12.2018 – з урахуванням 50% підвищення, а з 01.01.2019 по 04.03.2019 – з урахуванням 75% підвищення перерахованої пенсії.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок та здійснити виплату пенсії позивача без обмеження строком і обмеження  максимального граничного розміру грошового забезпечення, суд першої інстанції виходив з того, що такі позовні вимоги є передчасними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку буде обмежений у розмірі або строком.
Відмовляючи в задоволенні вимог про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково вважав, що ОСОБА_1 є колишнім військовослужбовцем, пенсія якого підлягає перерахунку з 01.01.2018 з грошового забезпечення, обчисленого згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, та виплаті в порядку, передбаченому пунктами 1 та 2 постанови № 103. 
Однак, колегією суддів встановлено, що позивач є колишнім працівником органів внутрішніх справ, пенсія якого підлягала перерахунку з 01.01.2016 виходячи з грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, визначеного згідно з постановою КМ України № 988 від 11.11.2015, а виплата пенсії здійснювалась згідно з п.3 постанови КМ України № 103, яким встановлено інший порядок виплати пенсії, ніж пунктами 1 і 2 вказаної постанови. 
Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково послався на постанову КМ України від 23.04.2012 № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка не була застосована відповідачем і не підлягає застосуванню у спірних відносинах. 
Неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції призвело до застосування до спірних відносин норм матеріального права, які не підлягали застосуванню, неврахування норм права, які саме і повинні були бути застосовані, та як наслідок - до неправильного вирішення справи, при цьому судом було помилково визначено період, за який пенсія позивача підлягає перерахунку. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Оскаржуване рішення суду першої інстанції наведеним вимогам не відповідає.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. 
Відповідно до положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. 
При цьому частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63 Закону № 2262-ХІІ.
Згідно з ч.ч.1-3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, змінено у відсотках розмір грошового забезпечення. 
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції Закону № 3668-VІ, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).
Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27 березня 2014 року, який набрав чинності з 01.04.2014, внесено зміни до ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43). 
Так, пунктом 23 Закону №1166-VII у частині другій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" цифри "80" замінено цифрами "70". 
Приписами частини першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. 
З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям осіб, які отримують пенсію за Законом № 2262-ХІІ, має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 8 липня 2015 року у справі №732/48/15 та Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 523/4930/15-а та від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17, від 19.06.2018 року у справі №583/2264/17. 
Колегія суддів зауважує, що в силу п.2 Прикінцевих положень Закону №1166-VII норми пункту 23 цього Закону набрали чинності з 01.04.2014, тобто, вже після того, як позивачу було призначено пенсію (26.01.2004), а тому обмеження у 70% грошового забезпечення, передбачене п.23 Закону №1166-VII, не застосовується до спірних відносин щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 .. 
Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Позивачу було призначено пенсію в розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
Отже, зміна позивачу максимального розміру пенсії з 90% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення, є незаконною, оскільки при перерахунку пенсії відповідним категоріям осіб має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 24.04.2018 року № 686/12623/17, від 03.04.2018 року № 175/1665/17. 
Згідно з висновками, викладеними в рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18, внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 з урахуванням раніше виплачених сум, тому вважає протиправними дії ГУПФУ в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії позивачу з 90% до 70% грошового забезпечення та приходить до висновку щодо зобов`язання ГУПФУ в Харківській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2016. 
З приводу вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01.01.2018 – 50% підвищення перерахованої пенсії, визначеного станом на 01.01.2016, а з 01.01.2019 – 75 % кого підвищення, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на дату, з якої перераховано пенсію позивача – 01.01.2016) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Кабінет Міністрів України постановою від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - постанова № 988) (набрала чинності 02 грудня 2015 року) та постановою від 18 листопада 2015 року № 947 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 частину четверту статті 63 Закону № 2262-XII було викладено у новій редакції, згідно з якою усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. 
Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі по тексту - постанова КМ України № 103) постановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції”. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. 
Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:
з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;
з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.
Колегія суддів зауважує, що з прийняттям Закону № 1774-VIII, яким частину четверту статті 63 Закону № 2262-XII було викладено у новій редакції, Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсій військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з повноваженнями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. 
Зазначені положення Закону № 1774-VIII набрали чинності з 1 січня 2017 року та рішенням Конституційного Суду України такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними), не визнавались. 
Як зазначив Конституційний Суд України у пункті 2.1 Рішення від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. 
У пункті 2.2 цього ж Рішення Конституційний Суд України вказав, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116 Конституції України). 
У Рішенні від 02 березня 1999 року № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України звернув увагу на те, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади.
Отже, політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі пункту 3 статті 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Колегія суддів зазначає, що пункт 3 постанови КМ України № 103 на час вчинення відповідачем спірних дій (з 01.01.2018 по 19.11.2019) був чинним, не був визнаний неконституційним та підлягав застосуванню до спірних правовідносин.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". 
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. 
Згідно з ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. 
З урахуванням викладеного, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" втратив чинність з 19 листопада 2019 року.
Таким чином, з 19.11.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/12704/18 – зняті обмеження щодо виплати підвищення до пенсії колишніх працівників ОВС, перерахованої згідно з постановою КМ України № 103, за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. 
Водночас, визнання нечинним в подальшому пункту 3 постанови №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 по справі № 826/12704/18, яке набрало законної сили 19.11.2019, не може мати наслідком визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській області щодо виплати пенсії, які були вчинені відповідачем в період часу дії вказаної норми права (з 01.01.2018 по 18.11.2019). 
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. 
Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав не враховувати приписи п. 2 Постанови КМ України № 103. 
З урахуванням відсутності у ГУПФУ в Харківській області, в силу ст.19 Конституції України, в період з 01.01.2018 по 18.11.2019 іншого законного способу дій, ніж передбачений постановою КМ України № 103, колегія суддів зазначає, що відповідач, розпочавши виплату перерахованої пенсії позивача за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 лише з 01.01.2019, і лише в розмірі 50% підвищення до пенсії, перерахованої з 01.01.2016 згідно з постановами КМ України № 103 та № 988, діяв у відповідності до п.3 постанови КМ України № 103 та не порушив вимог ч.4 ст.63 Закону № 2262-ХІІ, оскільки такий спосіб дій був прямо передбачений постановою КМ України № 103. 
Скасування в судовому порядку пункту 3 Постанови КМ України № 103 після проведення перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2016 року не є підставою для задоволення позовних вимог за вказаний період, оскільки оскаржувані дії ГУПФУ в Харківській області відповідали вимогам чинного на час їх вчинення законодавства.
Слід відмітити, що ОСОБА_1 в позовних вимогах просить суд визнати протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 01.01.2018 лише 50% підвищення, а з 01.01.2019 – 75% підвищення, та зобов`язати ГУПФУ в Харківській області провести перерахунок пенсії з 01.01.2018 з урахуванням 100% підвищення, визначеного станом на 01.01.2016, і здійснити недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою. 
Проте, в силу положень п.3 постанови КМ України № 103 з 01.01.2018 перерахована пенсія позивача виплачувалась з урахуванням 100% підвищення (в повному обсязі), а заборгованість за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 не виплачувалася взагалі. З 01.01.2019 відповідач продовжив виплату пенсії позивача з урахуванням 100% підвищення, та розпочав виплату заборгованості, що утворилася  за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 – в розмірі 50% підвищення пенсії щомісяця. 
Отже, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 01.01.2018 лише 50% підвищення, а з 01.01.2019 – лише 75% підвищення, та зобов`язання провести перерахунок пенсії з урахуванням 100% підвищення, визначеного станом на 01.01.2016, за період з 01.01.2018 по 18.11.2019. 
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у зв`язку зі скасуванням пункту 3 постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, обмеження щодо часткової виплати заборгованості за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 – скасовано. 
Отже, з 19.11.2019 у відповідача  були відсутні підстави для виплати перерахованої пенсії позивача за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в порядку, передбаченому пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №103. 
Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що з 01.01.2020 набрала чинності постанова КМ України № 1088 від 24.12.2019 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», якою установлено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 р. виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 р. перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 р., та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р., до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.
Таким чином, з 01.01.2020 позивачу проводиться виплата заборгованості з виплати перерахованої пенсії, що виникла за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, в розмірі 100% підвищення. 
Слід відмітити, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 14.01.2020, тобто, після набрання чинності постановою КМУ № 1088 від 24.12.2019.
Отже, станом на час звернення позивача до суду з цим позовом не порушено його право на щомісячну виплату заборгованості з виплати перерахованої пенсії, що виникла за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, в розмірі 100% підвищення. 
При цьому, порядок виплати основного розміру перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 по даний час не змінився, пенсія позивачу за цей період виплачується в повному обсязі з урахуванням 100% підвищення. 
З приводу вимог про зобов`язання відповідача виплатити позивачу перераховану пенсію за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 однією сумою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі ст.55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Таким чином, стаття 55 Закону № 2262-ХІІ прямо передбачає виплату недоплаченої пенсії однією сумою лише в тому разі, якщо пенсія належала пенсіонеру, однак, не була отримана ним вчасно з власної вини.
Між тим, ця норма не містять приписів, які б визначали спосіб дій органу Пенсійного фонду щодо виплати суми пенсії, що утворилася в такому випадку, який має місце у спірних відносинах – внаслідок скасування п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 103, яка передбачала перерахунок пенсії за минулий період (з 01.01.2018 за період з 01.01.2016), та порядок виплати заборгованості, що виникла (з 01.01.2019 – в розмірі 50% підвищення, обчисленого станом на 01.01.2016, до повного погашення заборгованості, що утворилася за період з 01.01.2016 по 31.12.2017). 
Натомість, наразі такий спосіб дій визначений постановою КМУ № 1088 від 24.12.2019, яка передбачає виплату вказаної заборгованості з 01.01.2020 у розмірі 100% підвищення, яке позивач мав отримувати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.
На думку колегії суддів, кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення.
Враховуючи викладене вище, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 01.01.2018 лише 50%, а з 01.01.2019 – 75% підвищення,  та зобов`язання відповідача провести з 01.01.2018 перерахунок пенсії з урахуванням 100% підвищення та здійснити виплату суми недоплаченої пенсії однією сумою.
Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.1, п. 4 ч.1  ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 по справі № 520/524/20 в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про часткове задоволення позову.  
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 по справі № 520/524/20 - скасувати в частині задоволення позовних вимог.
Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., код ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01.01.2016. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області  здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90 % грошового забезпечення з 01.01.2016 з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині задоволених позовних вимог відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова