УХВАЛА

15 червня 2020 року 
Київ
справа №420/5889/19
адміністративне провадження №К/9901/14391/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №420/5889/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії 
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо прийняття рішення від 19 вересня 2019 року №255503 про скасування дозволу на імміграцію громадянину Сирії ОСОБА_1 , зобов`язати відповідача повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 19 вересня 2019 року №255503 про скасування дозволу на імміграцію та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 11 квітня 2002 року йому було надано дозвіл на імміграцію відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про імміграцію», як особі, яка перебуває в шлюбі понад два роки з громадянкою України та документовано посвідкою на постійне проживання.
Однак, рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 19 вересня 2019 року №255503 позивачу було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі пункту першого частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію». 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо прийняття рішення від 19 вересня 2019 року №255503 про скасування дозволу на імміграцію позивача. Зобов`язано відповідача повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 19 вересня 2019 року №255503.  Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідачем не доведено та в об`єктивній дійсності не існує жодних доказів на підтвердження того, що за час перебування позивача на території України з`явилися обставини, які б слугували підставою для скасування дозволу на імміграцію, передбачені статтею 12 Закону України "Про імміграцію". 
Крім того, суди дійшли висновку, що вимушений виїзд позивача з території України може позбавити родину законного джерела доходу, та порушення прав дитини на виховання в родині, тому рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області тягне за собою порушення інтересів неповнолітньої дитини.
У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Однак, пункт 2 частини п`ятої вказаної статті КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги позивач є громадянином Сирії, звернувся до  суду з позовом про оскарження рішення про скасування дозволу на імміграцію. 
Отже, спірні правовідносини виникли щодо перебування іноземця на території України. 
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі №420/5889/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду