ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 року 
м. Чернівці
справа № 723/574/20
провадження № 822/548/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.
суддів Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.
секретар Чубрей І.І.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2020 року 
головуючий в суді першої інстанції суддя Яківчик І.В.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів.
16 квітня 2020 року від представника позивача надійшла до суду заява про відмову від позову. 
Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2020 року відмову позивача від позову прийнято.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову.
Стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" 16106 гривень на користь ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати за надання професійної правничої допомоги. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення в частині витрат за надання професійної правничої допомоги. 
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц та від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1  понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: договором про надання правової допомоги від 13 грудня 2018 року № 224/18, укладений між  ОСОБА_1  та адвокатським об`єднанням «Поляк та Партнери».(а.с.173 зворот-175); звітом (актом) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи від 15 квітня 2020 року  (а.с.175 зворот), квитанцією до прибуткового касового ордеру № 22/20/1 від 15 квітня 2020 року на суму 16106 гривень (а.с.176). 
Надані позивачем докази дають підстави зробити висновок про те, що розмір судових витрат, понесених ним на оплату професійної правничої допомоги складає 16106 гривень. Такий розмір судових витрат є обґрунтованим та співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Безпідставними є доводи апелянта про ненадання позивачем детального розрахунку та детального опису робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання професійної правничої допомоги.
В матеріалах справи, на звороті а.с.175, знаходиться звіт про надані послуги, у зв`язку із розглядом справи 723/574/20, де зроблено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги, а саме: надання консультації ОСОБА_1 , підготовка адвокатських запитів (витребування доказів); підготовка заяви від 03 грудня 2019 року (витребування доказів); підготовка та написання позовної заяви; складання звіту про надані послуги.
Крім того, відповідачем в суді першої та апеляційної інстанцій клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не заявлялось. 
Враховуючи наведене вище, ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині – без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2020 в оскаржуваній частині залишити без змін 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови – 16 червня 2020 року.
Головуючий М.І. Кулянда

Судді:                                                         А.І. Владичан

                                                          Н.Ю. Половінкіна