ПОСТАНОВА
Іменем України
24 березня 2020 року 
Київ
справа №810/2734/17
адміністративне провадження №К/9901/29553/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В., 
суддів – Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 810/2734/17 
за позовом ОСОБА_1  
до Командування Сухопутних військ Збройних сил України (військової частини НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою Командування Сухопутних військ Збройних сил України (військової частини НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Щавінського В.Р.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від       24 жовтня 2017 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючий суддя – Твердохліб В.А., судді: Костюк Л.О., Троян Н.М.) 
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київського  окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
– визнати протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від.22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»; 
– зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України) здійснити перерахунок та виплату            грошової допомоги при звільнені, з урахуванням додаткової щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Позовні вимоги мотивовані тим, що Наказом Міністра оборони України №327         від 16.05.2017 (по особовому складу), він був звільнений з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я), наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 16.06.2017 №112 (по стройовій частині), він був виключений зі списків особового складу частини, знятий з усіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Ірпінсько-Бучанського об`єднаного військового комісаріату Київської області.
Позивач зазначає що цим же наказом йому визначено здійснити виплату одноразової грошової допомоги по звільненню, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та виплачена вихідна допомога без врахування додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.  
3. Позивач вказує, що у липні 2017 року      звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити виплату грошової допомоги з врахуванням щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, проте відповідачем листом від 10.07.2017 №116/2/12/9291 йому протиправно відмовлено в перерахунку вихідної допомоги.
4. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від       24.10.2017 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні передбаченої статтею 15 Закону України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій".
Зобов`язано Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні, з урахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889    з урахуванням раніше виплачених сум.
5. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода встановлена Постановою №889, виплачувалась позивачу щомісяця з дня запровадження до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер, та в силу положень статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   така винагорода повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
6. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу відповідачем щомісячно в розмірі 60% його місячного грошового забезпечення, а тому вихідна допомога при звільнені мала бути йому виплачена з урахуванням щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».
7. Також суд апеляційної інстанції визнав безпідставними доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми законодавства, які визначають порядок виплати і розмір оспорюваних Позивачем виплат, а саме: п.38.1 та п.38.6. Інструкція №260, згідно з якими під час виплати одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого вона нараховується, будь-які винагороди взагалі не включаються, оскільки для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні застосуванню підлягають не зазначені спеціальні нормативно-правові акти, а частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який має вищу юридичну силу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
8. Відповідачем 10.11.2017 подано касаційну скаргу.
9. У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від       24.10.2017, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Рух адміністративної справи у суді касаційної інстанції
10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.11.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Командування Сухопутних військ Збройних сил України (військової частини НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017.
11. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” від 03.10.2017 № 2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали касаційної скарги К/800/37579/17 за правилами пункту 4 частини першої Розділу VІІ “Перехідні положення” цього кодексу.
12. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2018 для розгляду справи № 810/2734/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Шарапа В.М.:, судді: Бевзенко В.М., Данилевич Н.А.
13. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду – керівником секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30.05.2019 №526/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до складу іншої судової палати судді-доповідача  Шарапи В.М.
14. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2019 для розгляду справи № 810/2734/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
15. Ухвалою Верховного Суду від 20.03.2020 дану адміністративну справу прийнято до провадження в складі зазначеної колегії та призначено її до попереднього касаційного розгляду.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:
16. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
17. Відповідач вказує на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода має періодичний, а не постійний характер, а тому не може включатися до складу грошового забезпечення військовослужбовців з якого проводиться розрахунок інших додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі і одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. 
Відповідач зазначає, що судами не було застосовано до спірних правовідносин положення Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої      наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, яка врегульовує порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
18. Крім того, відповідач вважає, що судами при розгляді справи порушено правила підсудності, оскільки позовні вимоги у цій справі підлягали розгляду місцевим загальним судом на підставі п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України (в редакції до 15.12.2017).
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
19. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу в Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України) на посаді начальника відділу охорони праці Командування Сухопутних військ Збройних Сил України.
20. Наказом Міністра оборони України №327 від 16.05.2017 (по особовому складу), відповідно до ч.6            ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті, згідно яких під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці, зокрема:            за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу,            позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).
21. Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 16.06.2017 №112 (по стройовій частині), позивач був виключений зі списків особового складу частини, знятий з усіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Ірпінсько-Бучанського об`єднаного військового комісаріату Київської області.
Зазначеним наказом позивачу було визначено здійснити виплату одноразової грошової допомоги по звільненню, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393.
22. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі даного наказу позивачу була виплачена вихідна допомога без врахування додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».
23. Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що позивач під час проходження служби щомісячно отримував додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889, згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 29.06.2017 №116/2/12/8778.
При цьому, щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу в розмірі 60% його місячного грошового забезпечення.
24. Позивач в липні 2017 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити виплату грошової допомоги з врахуванням щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.
25. Листом від 10.07.2017 №116/2/12/9291 позивачу відмовлено в перерахунку вихідної допомоги з посиланням на те, що відповідно до п. 38.6 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», щомісячна грошова винагорода не повинна враховуватись до вихідної допомоги.
26. Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. 
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
27. Конституція України 
27.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
28. Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-XII).
28.1. Частина друга   статті 2 Закону № 2232-XII.    Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
28.2. Стаття 40 Закону № 2232-XII.   Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до   законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
29. Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ      (Закон № 2011-ХІІ).
29.1. Частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
29.2. Частина друга      статті 9 Закону № 2011-ХІІ. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
29.3. Частина четверта      статті 9 Закону № 2011-ХІІПорядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
29.4. Частина 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
30. Постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
30.1.Пункт.1Грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
31. Постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».
31.1. Підпункт 2 пункту 1 Постанови № 889. Щомісячна додаткова грошова винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
32. Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої   наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260.
32.1. Пункт 38.6. Військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у      пунктах 38.1      та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:
звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);
які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
Військовослужбовцям льотно-підйомного складу, які звільнені з льотної роботи на підставі постанови військово-лікарської комісії та які у зв`язку з цим звільняються з військової служби, для обчислення одноразової грошової допомоги включається надбавка за особливі умови служби (підпункт 14.2.7      та      пункт 14.3      цієї Інструкції).
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
33. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з таких міркувань.
34. Право на одноразову допомогу при звільненні позивач набув у відповідності до      статті 15 Закону № 2011-ХІІ, що не заперечується відповідачем. Спірним питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру цієї допомоги.
35. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) наказом Міністра оборони України від 16.05.2017 №327 (по особовому складу) відповідно до ч.6            ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог ч.8 цієї ж статті, згідно яких під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці, зокрема:   за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час.
36. При цьому вислуга позивача становить 23 років календарної служби і відповідно до частини другої      статті 15 Закону № 2011-ХІІ      позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, про що видано відповідний наказ; щомісячна додаткова грошова винагорода позивача на підставі Постанови № 889 становила 60% місячного забезпечення. Проте відповідачем додаткову грошову винагороду у зазначеному розмірі до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, не включено.
37.       Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що матеріалами справи підтверджено виплату щомісячної додаткової грошової винагороди позивачу постійно щомісяця з дня запровадження до дня звільнення його із військової служби.
38. Колегія суддів ураховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ   до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
39. Оскільки останні 24 місяці перед звільненням додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення, на підставі Постанови № 889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
40. Колегія суддів вважає, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена Постановою № 889.
Аналогічні правові висновки Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 16.05.2019 у справі № 826/11679/17, від 31.07.2019 у справі №826/3398/17, від 08.08.2019 у справі №802/955/17-а.
41. Враховуючи встановлені судами обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачу, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
42. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
43. Колегія суддів Верховного Суду вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595, виданої на виконання Постанови № 889, за змістом якої додаткові винагороди не включаються до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, оскільки Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої      наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595, втратила чинність 16.12.2016.
44. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що частиною 4      статті 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Таким чином при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 19.09.2019 у справі № 826/14564/17 (адміністративне провадження № К/9901/49169/18); у постанові від 05.12.2019 у справі №295/5200/18 (адміністративне провадження №К/9901/3071/19).
45. Посилання відповідача у касаційній скарзі на порушення правил предметної підсудності у цій справі згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України (в редакції до 15.12.2017) колегія суддів Верховного Суду вважає необґрунтованими, оскільки предметом позову у даній справі є порядок нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
46. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.
47. Відповідно до частин першої – третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
48. Приписами частини першої статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
49. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
50. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
51. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних сил України (військової частини НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України залишити без задоволення.
2. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від       24 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

...........................
...........................
...........................

Жук  А. В.
Мартинюк Н. М.
Мельник-Томенко Ж. М.
Судді Верховного Суду