ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року  
м. Черкаси   
справа № 697/2338/20 провадження № 22-ц/821/901/20 категорія 311000000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.
секретар: Анкудінов О.І.
учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 ;
представник позивача: ОСОБА_2 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Клуб Сиру»
       розглянув в порядку позовного провадження апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Бовшика Миколи Юрійовича на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Сиру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, у складі: головуючого судді Русакова Г.С., повний текст виготовлено 18 березня 2020 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2019 року адвокат Бовшик М.Ю., діючий на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Клуб Сиру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 жовтня 2009 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду-директора комерційного товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Сиру», а 1 липня 2016 року його було звільнено з посади за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.
При звільненні з ТОВ «Клуб Сиру», з ОСОБА_1 не було проведено розрахунок індексації заробітної плати, відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», яка є фондом додаткової заробітної плати та не виплачувалася на підприємстві протягом усього періоду сумлінної праці.
За весь цей період сума не виплачених інфляційних втрат складає 17109,28 грн. Оскільки сума виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати, входить до фонду додаткової зарплати працівника, доходи (заробітна плата) якого індексується, відповідальність за порушення здійснення індексації зарплати аналогічна тій, яка передбачається при порушенні нарахування основної заробітної плати та інших видів доходів працівника. При розрахунку середнього заробітку позивач брав заробітну плату за травень та червень 2016 року, оскільки він звільнився 01.07.2016 року. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні на день звернення до Канівського міськрайонного суду складає 1 138 073,04 грн.
В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по індексації заробітної плати в розмірі 33018,56 грн.; середній заробіток при звільненні станом на 28.11.2019 року, що складає 1 219 568,22 грн. та судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Клуб Сиру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що судом не встановлено факту порушення відповідачем строків розрахунку належних ОСОБА_1 при звільненні виплат, вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому задоволенню не підлягають.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 – адвокат Бовшик М.Ю. оскаржив вказане рішення до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі просив скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відоповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
Все рішення базується на усних поясненнях бухгалтера ТОВ «Клуб Сиру» ОСОБА_3 , яка на даний час працює на підприємстві та є зацікавленою особою. В оскаржуваному рішенні суду першої інстанції суд зазначив, що належних доказів, які б спростували правильність нарахування індексації відповідачем, позивачем не надано, хоча і відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів.
Виплата індексації зарплати має підтверджуватися належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами. А відповідно до положень КЗпП та вимог ЗУ «Про оплату праці» обов`язок доказування відсутності заборгованості перед позивачем із індексації зарплати покладається на роботодавця, а не на працівника.
Відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ТОВ «Клуб Сиру», зазначено, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими і такими, що не дають суду підстав для її задоволення. Аргументи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного бачення ситуації апелянтом, яке не ґрунтується на засадах законності та справедливості.
Вказано, що при звільненні ОСОБА_1 була виплачена індексація його заробітної плати, натомість жодних премій при звільненні ОСОБА_1 , як він намагається ствердити, не виплачувалося.
Зазначено, що ОСОБА_1 не вважаючи свої права порушеними; не звертаючись безпосередньо до ТОВ «Клуб Сиру» із вимогою про виплату індексації; зловживаючи своїм безстроковим правом на звернення з позовом до суду; реалізувавши це право шляхом заявлення максимально можливої позовної вимоги, діяв винятково недобросовісно, маючи на меті істотно покращити свій матеріальний стан, заподіявши шкоду колишньому роботодавцеві.
Відповідь на відзив 
У відповіді на відзив, що надійшов від представника ОСОБА_1 – адвоката Бовшика Миколи Юрійовича зазначено, що доводи відповідача, приведені у відзиві є безпідставними та необґрунтованими.
Право на своєчасне одержання винагороди на працю захищається законом. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один місяць і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Відповідно до положень КЗпП України та вимог ЗУ «Про оплату праці» обов`язок доказування відсутності заборгованості перед позивачем віз індексації заробітної плати покладається на роботодавця, а не на позивача.
Виплата індексації заробітної плати підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами. Відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції. Крім того, відповідач приховує відомості про відсутність на підприємстві виплат з компенсації інфляційних втрат.
З огляду на зміст відзиву ТОВ «Клуб Сиру», ОСОБА_1 та його представник – адвокат Бовшик М.Ю. вважають, що доводи відзива на апеляційну скаргу є необгрнутованими і такими, що не спростовують доводів апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
05 жовтня 2009 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду директора комерційного товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Сиру».
01 липня 2016 року на підставі наказу № 46-к від 17 червня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КзПП України.
При звільненні з ТОВ «Клуб Сиру» із ОСОБА_1 не був проведений розрахунок індексації заробітної плати, відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282 (зі змінами та доповнення), яка є фондом додаткової заробітної плати та не виплачувалася на підприємстві протягом усього періоду сумлінної праці.
За весь час період сума невиплачених інфляційних втрат складає 17 109 грн. 28 коп.
Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні на день звернення до суду складає 1 138 073 грн. 04 коп.
Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 працював з 05 жовтня 2009 року по 01 липня 2016 року у ТОВ «Клуб Сиру» на посаді комерційного директора. Був звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КУпП України за угодою стороні (а.с. 28-31). 
ОСОБА_1 в позовній заяві вказує, що йому не виплачувалась індексація заробітної плати за весь період роботи та компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати, які є складовими заробітної плати.
Згідно зі статтею 94 КЗпП України та статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
За змістом частини шостої статті 95 КЗпП заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними у гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).
Відповідно до положень частини п`ятої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).
Суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року.
Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, яка відповідно до статті 116 КЗпП України повинна бути виплачена працівникові при звільненні.
Відповідно до бухгалтерської довідки від 09.10.2019 року, заробітна плата (оклад) ОСОБА_1 на посаді Директор комерційний в період з жовтня 2009 року по липень 2016 року складала 17000,00 грн. (а.с. 52).
З розрахунку індексація заробітної плати по ОСОБА_1 з 05.10.2009 року по 01.07.2016 року вбачається, що розмір індексації склав 34000,00 грн. (а.с. 54).
Із розрахунку коефіцієнту індексації та індексації заробітної плати ОСОБА_1 , який надав позивач в суд першої інстанції, вбачається що йому підлягає до виплати, за спірний період, 33018,56 грн. (а.с. 80-85). 
Свідок ОСОБА_3 , яка працює бухгалтером в ТОВ «Клуб Сиру», в суді першої інстанції пояснила, що індексація ОСОБА_1 була нарахована при звільненні та виплачена в розмірі 34000,00 грн. Дана сума є збільшеною, оскільки на час звільнення позивача 01.07.2016 року, ще не було відомо, який буде індекс інфляції, так як ці дані стають відомі після 10 числа кожного місяця. 
Щодо запису в довідці № 92 суми в розмірі 34000,00 грн. в графі «в т.ч. премія» пояснила, що в спірний період вони працювали в програмі «1С:Предпиятие 8.3 (8.3.9.2033)», в якій не було передбачено графи «індексація», всі виплати групувалися і зазначалися в графі «премія та інші виплати». Наказів щодо преміювання ОСОБА_1 в 2016 році на підприємстві не було.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Втім, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.
Необхідно також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зазначила, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
За вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з довідки від 25.11.2019 року виданої ТОВ «Клуб Сиру», у 2016 році щодо ОСОБА_1 не видавались накази про преміювання. Отже, преміювання не здійснювалось (а.с. 99).
З довідки ТОВ «Клуб Сиру» за № 92 від 11.09.2019 року щодо виплат ОСОБА_1 вбачається, що в графі «в т.ч. премія» містися інформація щодо виплати в червні 2016 року 34000,00 грн. (а.с. 34-35).
А також, показами свідка ОСОБА_3 , яка працює бухгалтером в ТОВ «Клуб Сиру» підтверджено, що ОСОБА_1 у відповідності до норм діючого законодавства нараховувалась та виплачувалась індексація заробітної плати.
Належних доказів, які б спростовували правильність нарахування індексації відповідачем, позивачем та представником позивача не надано ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції.
Враховуючи наведені норми права, суди першої інстанцій, ухвалюючи оскаржуване рішення, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем відповідно до вимог не доведено факт нерозрахунку з ним роботодавця у день звільнення, а також наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин правил статті 117 КЗпП України.
Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Бовшика Миколи Юрійовича залишити без задоволення.
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Сиру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати залишити без зміни.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України (з урахуванням змін внесених Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ).  

Повний текст виготовлено 10 червня 2020 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук        

Судді                                                                        О.В. Карпенко        

                                                                       Л.В. Нерушак