ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року	Львів	Справа № 300/2048/19 пров. № А/857/4293/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України  на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року, головуючий суддя – Микитюк Р.В., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України  про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до МО України, в якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , скасувати рішення комісії МО України, вказаного в протоколі №41 від 05.04.2019 року щодо відмови в виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги за встановлення позивачу III групи інвалідності, яка пов`язана із захистом Батьківщини, відповідно    до приписів ст. 16, ст. 16-2 та ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018 року, який становить 1700 гривень та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 21.12.2016 року позивач уклав контракт з МО України на строк 6 місяців про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складів. Згідно наказу №356 від 21.12.2016 року позивач був зарахований до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Для визначення його придатності для проходження військової служби за контрактом позивача було направлено для обстеження та медичного огляду до ВЛК Коломийського ОМВК. За результатами обстеження та медичного огляду, в тому числі спеціалістів-хірурга і травматолога, військово-лікарська комісія визнала позивача придатним до військової служби. 29.05.2017 року позивач прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання "Луганськ", які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. 20.12.2017 року позивача звільнено в запас Збройних Сил України, з 21.12.2017 року. В середині 2018 року позивач відчув погіршення свого здоров`я, а тому був вимушений пройти курс лікування в Отинійській районній лікарні №1 Коломийського району з 15.06.2018 року по 25.06.2018 року з діагнозом ІХС, гіпертонічна хвороба 2-ої стадії. 23.10.2018 року позивач звернувся в Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи для огляду на встановлення групи інвалідності. Згідно акту №1608 огляду медико-соціальної експертної комісії Івано-Франківського бюро МСЕ від 14.11.2018 року позивачу встановлено третю групу інвалідності за діагнозом: гіпертонічна хвороба II стадії. Причини захворювання пов`язані з захистом Батьківщини. За результатами огляду МСЕК позивачу видано довідку до акту медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №166481 від 17.12.2018 року, згідно якої за наслідками огляду йому вперше визначено 3-тю групу інвалідності з 23.10.2018 року. 22.01.2019 року позивач звернувся з заявою до військового комісаріату Івано-Франківського ОВК про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу III групи інвалідності із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. 24.01.2019 року Івано-Франківський обласний військовий комісаріат направив директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплатити позивачу одноразової грошової допомоги  на підставі того, що позивач з 23.10.2018 року визнаний інвалідом III групи, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. 05.04.2019 року комісія МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової допомоги. Комісія вважає, що групу інвалідності позивачу встановлено коли сплив понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Посилаючись на те, що встановлені ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей обмеження на нього не розповсюджуються позивач просить скасувати спірне рішення.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлоцький, 6, код ЄДРПОУ 00034022) щодо відмови в виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) одноразової допомоги, з підстав, визначених в протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційний виплат №41 від 05.04.2019 року; визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлоцький, 6, код ЄДРПОУ 00034022), оформленого протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.04.2019 №41 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) щодо виплати одноразової грошової допомоги; зобов`язано Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлоцький, 6, код ЄДРПОУ 00034022) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про призначення та виплату  одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановлення інвалідності ІІI групи з 01.01.2018 року, відповідно до  приписів ст. 16, ст. 16-2 та ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018 року, який становить 1700 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.       
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, МО України оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом попередньої інстанції не досліджувалось питання причинного зв`язку захворювання позивача із Захистом Батьківщини. Будь-яких документів, які б свідчили, що захворювання було набуте під час виконання обов`язків в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення на території Донецької чи Луганської областей позивачем не надано.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Позивач та його представник заперечили проти апеляційної скарги, вважають оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 31.07.2014 року був призваний до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України №607/2014 "Про часткову мобілізацію" від 21.07.2014 року, про що є запис в послужному списку особової справи (а.с. 57).
З 03.09.2014 року позивача, як військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_3 , було залучено до участі в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою №302 від 17.10.2014 року (а.с. 52). 
23.01.2015 року під час виконання службових обов`язків у районі проведення антитерористичної операції поблизу населеного пункту Дебальцево Донецької області позивач отримав травму, пошкодження капсулярного зв`язкового апарату правого гомілково-ступеневого суглобу, що підтверджується довідкою №1296 від 25.07.2015 року (а.с. 17). 
У зв`язку з отриманням зазначеної травми позивач перебував на стаціонарному лікуванні в військово-медичному клінічному центрі Західного регіону МО України з 09.02.2015 року по 17.02.2015 року. Захворювання пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою №1642 від 17.02.2015 року та довідкою ВЛК №348/1 від 17.02.2015 року (а.с.20-21).
Після пройденого курсу стаціонарного лікування в зазначеному ВМКЦ позивач звернувся для подальшого проходження військової служби.
08.09.2015 року позивача звільнено в запас на підставі Указу Президента України №328/2015 від 12.06.2015 року про демобілізацію, що підтверджується наказом №188 від 08.09.2015 року (а.с. 22). 
Після звільнення з військової служби позивач на підставі медичних довідок звернувся в Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи для визначення йому ступеня втрати працездатності, яка настала внаслідок отриманої травми 23.01.2015 року, при проходженні військової служби в зоні проведення АТО, біля населеного пункту Дебальцево Донецької області. 
Згідно акту №6 огляду медико-соціальною комісією від 05.01.2016 року Івано-Франківського бюро МСЕ визначено, що ступінь втрати професійної працездатності у відсотках у позивача складає 15%. 
Відповідно до наказу №577 МОЗ України від 30.07.2012 року, за формою первинного обліку документації №158/о за вказаним наказом МОЗ, позивачу видано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0011158 від 05.01.2016 року (а.с.23-26). 
21.12.2016 року позивач уклав контракт з МО України на строк 6 (шість) місяців про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складів (а.с. 27-30).
Згідно наказу №356 від 21.12.2016 року позивач був зарахований до військової частини польова пошта НОМЕР_1 (а.с. 31). 
Для визначення його придатності для проходження військової служби за контрактом, позивача було направлено для обстеження та медичного огляду до ВЛК Коломийського ОМВК. За результатами обстеження та медичного огляду, в тому числі спеціалістів-хірурга і травматолога, військово-лікарська комісія визнала позивача придатним до військової служби (а.с. 32-36). 
29.05.2017 року позивач прибув до складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання "Луганськ", які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується наказом №151 від 29.05.2017 року (а.с. 37-39, 40-41). 
20.12.2017 року позивача звільнено в запас Збройних Сил України, з 21.12.2017 року, що підтверджується наказом №178 від 20.12.2017 року (а.с.42). 
В зоні проведення АТО позивач виконував військові завдання неодноразово, а саме, з 03.09.2014 року по 07.12.2014 року, з 05.01.2015 року по 08.02.2015 року, з 20.05.2015 року по 08.09.2015 року, з 29.05.2017 року по 10.08.2018 року, з 09.09.2017 року по 21.12.2017 року (а.с.59).
В середині 2018 позивач відчув погіршення свого здоров`я, а тому був вимушений пройти курс лікування в Отинійській районній лікарні №1 Коломийського району з 15.06.2018 року по 25.06.2018 року з діагнозом ІХС, гіпертонічна хвороба 2-ої стадії, що підтверджується випискою №96 із медичної карти хворого денного стаціонару АЗПСМ селища Отинія №1 (а.с.43-44). 
23.10.2018 року позивач звернувся в Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи для огляду на встановлення групи інвалідності. 
Згідно акта №1608 огляду медико-соціальної експертної комісії Івано-Франківського бюро МСЕ від 14.11.2018 року позивачу встановлено третю групу інвалідності за діагнозом: гіпертонічна хвороба II стадії. Причини захворювання пов`язані з захистом Батьківщини (а.с. 45-47). 
За результатами огляду МСЕК позивачу видано довідку до акту медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №166481 від 17.12.2018 року, згідно якої за наслідками огляду йому вперше визначено III групу інвалідності з 23.10.2018 року (а.с. 48).
22.01.2019 року позивач звернувся з заявою до військового комісаріату Івано-Франківського ОВК про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу III групи інвалідності із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини (а.с. 50).
24.01.2019 року Івано-Франківський обласний військовий комісаріат направив директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплатити позивачу одноразової грошової допомоги на підставі того, що позивач з 23.10.2018 року визнаний інвалідом III групи, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с. 51).
05.04.2019 року комісія МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової допомоги, що підтверджується витягом з протоколу №41 засідання вказаної комісії від 05.04.2019 року, затвердженого Міністром оборони України (а.с.15).
Рішення комісія МО України мотивує тим, що згідно п. 4 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. 
Комісія вважає, що групу інвалідності позивачу встановлено коли сплив понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. 
Крім цього, комісія вважає, що відповідно до п. 27 "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності", затвердженого постановою КМУ №1317 від 03.12.2009 року, критеріями для встановлення інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності.
Ступінь втрати здоров`я визначається у відсотках втрати працездатності (групи інвалідності). Ураховуючи, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення III групи інвалідності пройшов термін 2 роки, немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги. 
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Івано-Франківським бюро МСЕ огляд позивача проводився двічі, але повторний огляд 14.11.2018 року проводився не у зв`зку зі зміною групи інвалідності чи ступені втрати професійної працездатності, а тому, що після звільнення 21.12.2017 року з лав Збройних Сил України, де позивач проходив військову службу за контрактом з 21.12.2016 року, в позивача погіршилося здоров`я і за цим оглядом МСЕК позивачу встановлена III група інвалідності. За даним висновком Івано-Франківського бюро МСЕ позивачу було встановлено вперше III групу інвалідності на строк до кінця 2019, із-за захворювання, яке не пов`язане з травмою, за якою позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності на 15 відсотків.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Як встановлено статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - №2232-ХІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно із підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності. Згідно із пунктом 2 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.
Підпунктом “б” пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону). 
Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону №  2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно із пунктом 4 статті 16-3 Закону №  2011-ХІІ (у чинній редакції) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Також, відповідно до пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №  975 (далі - Порядок №  975) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно із підпунктом 1 пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Відповідно до положення Порядку № 975 датою встановлення інвалідності є дата прийняття рішення компетентним органом
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Вказаний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2019 року у справі №820/4143/18.
За правилами пункту 4 статті 16-3 Закону №  2011-ХІІ, пункту 8 Порядку №  975 виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється лише у разі саме повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк та після первинного встановлення інвалідності, а не після первинного встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Аналізуючи вищенаведене, слід дійти висновку про те, що 05.01.2016 року мало місце первинне встановлення позивачу саме ступеня втрати працездатності (15%), а первинне встановлення групи інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відбулося 23.10.2018 року. Відтак, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, а її виплата має проводитися з урахуванням раніше виплаченої суми.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України  залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року у справі №300/2048/19 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 29.05.2020 року.