ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 р.	Справа № 520/8154/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут"  на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року (суддя Тітов О.М.; м. Харків; повний текст ухвали складено 09.01.2020) по справі № 520/8154/19
за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут"        
до  ОСОБА_1                      
про стягнення суми,
ВСТАНОВИВ:
Позивач - Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», 16.08.2019 року звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на користь Військового інституту танкових військ НТУ "ХПІ" суму у розмірі 1869 грн. 60 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року позовну заяву Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви з зазначенням відомостей стосовно представника, доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року визнано неповажними причини пропуску Військовим інститутом танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» строку звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання) у Військовому інституті танкових військ НТУ «ХПІ». Позовну заяву Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про стягнення суми - повернуто позивачу.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі № 520/8154/19 скасовано. Адміністративну справу № 520/8154/19 за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про стягнення суми направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
29.11.2019 року дана справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу у підготовчому засіданні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року визнано неповажними причини пропуску Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" строку звернення до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми.
Заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду у справі за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут"   до ОСОБА_1 стягнення суми - залишено без задоволення.
Адміністративний позов Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 стягнення суми - залишено без розгляду.
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов подано поза межами строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України, а заява про поновлення строку звернення до суду з даним позовом не містить підстав поважності причин пропуску строку звернення Військовим інститутом танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до адміністративного суду.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що Військовий інститут танкових військ НТУ "ХПІ", відповідно до вимог законодавства постійно здійснював позовну роботу в межах трирічного строку позовної давності та забезпечував відшкодування державних витрат на утримання курсантів під час навчання у випадках, визначених законом. У своїй роботі Інститут керувався Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03.08.2011р. (категорія справи № 6-5197св10, головуюча Дьоміна О.О.) згідно якої забезпечував позовну роботу виключно за правилами цивільного судочинства. Вказує, що Інституту не було доведено Рішення Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 по справі № 804/285/16, а також рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 по справі № 723/18/17, також Інститут не був стороною у вищевказаних справах, тому про рішення Великої Палати Верховного Суду Інститут дізнався після того, як йому вперше було відмовлено у відкритті провадження за правилами цивільного судочинства та залишено апеляційну скаргу Інституту без задоволення, тобто про вищевказані рішення Інститут дізнався лише 16.05.2019 р. Крім того апелянт посилається на відсутність коштів на сплату судового збору до червня 2019 року.
Розгляд справи проведено за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За змістом статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міноборони та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до приписів частини 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ НТУ «ХПІ» у період з 17.08.2018 по 26.01.2019 на посаді курсанта. 
31 серпня 2018 року між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) строком на термін навчання (5 років), згідно із яким відповідач зобов`язувався продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання. 
26 січня 2019 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений  між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 був достроково розірваний та відповідач був виключений зі списків особового складу Інституту наказом від 26.01.2019 № 20 через недисциплінованість. 
За розрахунком позивача, фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в навчальному закладі з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, складають 1869 грн. 60 коп. 
Після розриву контракту 26.01.2019 року про проходження військової служби (навчання), укладеного між Міністерством оборони України в особі начальника інституту та відповідачем, у останнього виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, а у позивача - право звернення до суду для захисту майнових інтересів в судовому порядку.
Частина перша статті 122 КАС України передбачає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Абзацом 1 частини другої статті 122 КАСУ визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В силу приписів частини третьої статті 122 КАСУ для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Спір у цій справі відноситься до справ щодо проходження публічної служби і відповідно до положень частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 10 жовтня 2019 року справа № 140/721/19, від 24 грудня 2019 року у справі № 824/284/19-а, від 21 лютого 2020 року у справі № 340/1019/19.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено  ст.123 КАС України.
Приписами ч. 3 ст. 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом лише 16.08.2019 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку звернення до суду позивач посилається на зміну Великою Палатою Верховного Суду судової практики щодо юрисдикції розгляду такої категорії справ, що було відображено в постанові від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16, про ухвалення якої позивач дізнався лише 16.05.2019 - після того, як йому вперше було відмовлено у відкритті провадження за правилами цивільного судочинства та залишено апеляційну скаргу Інституту без задоволення. 
Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначає, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. 
Так, у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.01.2019) колегія суддів Великої Палати Верховного Суду дійшла висновку про те, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. 
Таким чином, на момент відрахування відповідача спори даної категорії вирішувалися в порядку адміністративного судочинства, де встановлено місячний строк для звернення до суду  з позовом про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання.
Разом з тим, наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з цим позовом у встановлені КАС України строки.
При цьому, підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня коли позивачу стало відомо, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, позивачем до суду надано не було.
Посилання позивача на те, що у період з січня 2019 року по липень 2019 року Інститут не одержував з бюджету видатків на потреби по сплаті судового збору, що унеможливлювало позовну роботу в цілому, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.
Стаття 44 КАС України передбачає обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку звернення до суду особа, яка має намір подати позовну заяву, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
Отже, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не може впливати на дотримання строку звернення до суду і не є поважною підставою пропуску цього строку.
Маючи намір добросовісної реалізації належного права на звернення до суду сторона повинна забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання позовної заяви, її форми та змісту, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.  Відсутність у позивача коштів, призначених для сплати судового збору, як і наслідок, невиконання через це вимог закону і суду, своїх процесуальних обов`язків не може визнаватися поважною підставою пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені в кошторисі такої установи своєчасно та у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період.
Оцінюючи поважність пропуску процесуальних строків з аналогічних підстав Верховний Суд у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 826/3963/18 дійшов наступного висновку: "Беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду".
Крім того, обставина відсутності коштів на сплату судового збору не перешкоджала позивачу звернутися до суду з цим позовом в межах строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, подавши при цьому клопотання про відстрочення сплати судового збору згідно із ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
Також позивач як на поважність причин пропущення строку звернення до суду посилається на те, що з 09 лютого 2019 року по 21 червня 2019 року штатний помічник начальника інституту з правової роботи був відряджений до зони проведення Операцій Об`єднаних Сил, а також на великий обсяг позовної роботи, яка не виконувалася протягом півріччя через відсутність коштів на рахунках закладу.
Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято такі доводи в якості підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки у заяві про поновлення строку представник позивача зазначає, що обов`язки зазначеного помічника тимчасово виконувала інша особа, яка не звернулась до суду в межах строків встановлених законом. 
Крім зазначеного, колегія судів вважає, що повідомлені позивачем обставини не можуть бути визнані об`єктивними та непереборними, адже залежать від неналежної організації претензійно-позовної роботи суб`єкта владних повноважень та носять виключно суб`єктивний характер.
Слід зазначити, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Колегія суддів зазначає, що позивач у даній справі мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
Отже, враховуючи те, що позивачем  пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом і ним не надано суду належних обґрунтувань та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут"  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року по справі № 520/8154/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  13.04.2020 року