ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 743/508/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Сташків В.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                              судді-доповідача:                     Собківа Я.М.,    
                                             суддів:                       Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
               за участю секретаря:                       Рагімової Т.О.,          
                           
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1  про продовження строку затримання, -

ВСТАНОВИВ:
   
Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області звернулося до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом, у якому просило продовжити строк затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають Україні, громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 на шість місяців. 
Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Продовжено строк затримання громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 до 24 липня 2020 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення його за межі України.  
В задоволенні решти вимог   відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2019 року, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2020 року, примусово видворено з території України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 та затримано останнього, з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців, у зв`язку з чим, останнього було поміщено до Чернігівського ПТПІ. 
31 жовтня 2019 року уповноваженими особами Слов`янського МВ ГУДМС України в Донецькій області громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 було піддано адміністративному затриманню, на підставі ч.2 ст. 263 КУпАП   та прийнято рішення про поміщення його до Чернігівського   ПТПІ, з метою ідентифікації та для забезпечення примусового видворення.
Згідно Акту від 01.11.2019 року приймання-передавання іноземця або особи без громадянства громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 перебуває в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. 
Відповідач категорично відмовлявся співпрацювати під час процедури його примусового видворення, що підтверджується копією заяви від 01 листопада 2019 року.  
У зв`язку з відсутністю у громадянина Азербайджанської Республіки    ОСОБА_1    чинного паспорту, який дає право на виїзд з України, ГУДМС України в Донецькій області зверталось щодо видачі на ім`я відповідача свідоцтва про повернення до Азербайджанської Республіки на адресу Надзвичайного та Повноважного Посла Азербайджанської Республіки в Україні та до Департаменту консульської служби МЗС України. 
У зв`язку з вищевикладеним на ім`я громадянина Азербайджанської Республіки    ОСОБА_1    видавалось свідоцтво про повернення до Азербайджанської Республіки № НОМЕР_1 , яке діяло з 09.01.2020 року по 08.02.2020 року.
Оскільки строк затримання громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1, за рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2019 року, закінчується, це стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом. 
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Відповідно до ч. 1   ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"    центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Згідно із ч. 1   ст. 289 КАС України   за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації   та (або)   забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Частиною 11 статті 289   КАС України, встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
На виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року про зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області надати суду інформацію про стан розгляду заяви громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України, останній надав лист від 09 червня 2020 року, з якому зазначено наступне.
19 травня 2020 року до УДМС України в Чернігівській області надійшов лист з Чернігівського ПТПІ, яким направлено заяву-анкету громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 . 
29 травня 2020 року громадянину Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 поштовим зв`язком надійшов лист від УДМС України в Чернігівській області з інформацією про те, що йому повертається заява-анкета про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на Україні. 
Станом на 09 червня 2020 року ОСОБА_1 не перебуває в процедурі розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.  
          З огляду на викладене, оскільки заява-анкета була повернута заявникові, на відповідача не поширюється дія   Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".
Враховуючи відсутність у відповідача дійсних документів, що дають право на виїзд з України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 (чинного свідоцтва про повернення до Азербайджанської Республіки) та у зв`язку із закриттям пунктів пропуску через державний кордон в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Стаття 77 КАС України      передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
За правилами   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2020 року - без змін.                                             
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

             Суддя-доповідач                                                                                  Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.