Ухвала                                                      
 
29 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 308/13952/14-ц
провадження № 61-27748св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши заяву представника ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_1 , про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Верховного Суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року.
Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про поділ житлового будинку скасовано, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року в цій частині залишено в силі. 
Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від
10 липня 2017 року в частині поділу земельної ділянки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 1/2 частину земельної ділянки - загальною площею 0,0662 га - (цільове призначення (використання) земельної ділянки 1.8. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), за адресою: АДРЕСА_1 з усіма наявними надвірними господарськими будівлями спорудами.
У лютому 2020 року представник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №308/13952/14-ц, в обґрунтування якої посилається на те, що судом в резолютивній частині було допущено описку, а саме: визнано за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на Ѕ частину земельної ділянки. Натомість, на думку ОСОБА_1 в резолютивній частині постанови повинно бути зазначено «спільної часткової власності на Ѕ частину земельної ділянки». Заявник вважає, що дана описка унеможливлює виконання даного судового рішення, в зв`язку з чим звернулася з даною заявою до суду та просить її задовольнити.
Вивчивши подану заяву, матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви, виходячи з таких підстав.
Відповідно до 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
Зі змісту заяви вбачається, що на думку заявника в резолютивній частині мав бути зазначений режим власності на спірну частину земельної ділянки «спільна часткова власність», проте, судом зазначено «спільна сумісна власність». Однак, такі посилання не заслуговують на увагу, оскільки з приводу режиму власності на спірне майно суд в постанові надав відповідне мотивування, а саме зазначив: «Разом з тим, колегія суддів не може погодитися й з рішенням суду першої інстанції в частині поділу спірної земельної ділянки, оскільки суд першої інстанції у порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства (статті 11 ЦПК України) вийшов за межі заявлених вимог ОСОБА_1 та визнав за нею право спільної часткової власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки, залишивши при цьому поза увагою те, що ОСОБА_1 просила лише визнати за нею право спільної сумісної власності подружжя на 1/2 частину земельної ділянки.».
За таких підстав зазначене в резолютивній частині постанови Верховного Суду від 11 грудня 2019 року не є опискою в розумінні статті 269 ЦПК України, відтак, доводи заяви фактично зводяться до зміни змісту постанови Верховного Суду, а тому задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 261, 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_1 ), про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року.
Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
   
Головуючий                                                                                                     В. М. Сімоненко
 
Судді                                                                                                                  А. А. Калараш
 
С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
С. П. Штелик