Головуючий у І інстанції  Новак А.В.	
Провадження №  22-ц/824/3857/2020	 	 	 	                                Доповідач у 2 інстанції  Матвієнко Ю.О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 березня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
 
Головуючого судді:     Матвієнко Ю.О.,
суддів:                           Іванової І.В., Мельника Я.С.,
при секретарі:               Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,
 
В С Т А Н О В И В:
 
     У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
     Разомз позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; нежилі приміщення з № 1 по № 17 (групи приміщень), загальною площею 271,0 кв.м. за адресою:     АДРЕСА_4 , та земельну ділянку під номером АДРЕСА_5 , площею 0,280 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, до завершення розгляду справи судом та набрання рішенням суду законної сили. Також позивач просила суд заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаних об`єктів нерухомого майна.
     Обгрунтовуючи заяву, позивачка посилалась на те, що вищевказані об`єкти нерухомого майна є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_3 , оскільки придбані за спільні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі, хоча право власності на майно зареєстровано за відповідачем. Враховуючи те, що позивачка звернулася до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя та з метою перешкоджання можливому відчуженню права власності на майно іншим особам, що, в свою чергу, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, остання вважала доведеними підстави для задоволення її заяви про забезпечення позову.
     Ухвалоюсудді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року заяву про забезпечення позовузадоволено.
     Вжито захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу  ОСОБА_3 , а саме:
- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
- нежилі приміщення з № 1 по № 17 (групи приміщень), загальною площею 271,0 кв.м., що знаходяться за адресою:      АДРЕСА_4 ;
- земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , площею 0,280 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку.
     Не погоджуючись з ухвалою суду, у вересні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», яке не брало участі у справі, подало на ухвалу апеляційну скаргу, посилаючись на те, що суд при ухваленні рішення вирішив питання про права та обов`язки товариства; посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просило ухвалу суду про забезпечення позову скасувати та постановити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.
     Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, ТОВ «ФК «Форінт» посилалось на те, що оскаржувана ухвала постановлена без урахування прав та інтересів ТОВ «ФК «Форінт», як іпотекодержателя майна, яке є предметом спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
     В судовому засіданні представник апелянта ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» адвокат Філатова Н.А. апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених у ній підстав. 
     Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Мунька О.М., в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги товариства заперечив та просив ухвалу суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення.
     Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, однак її неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
     Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.
     Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
     Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
     У відповідності до ч.ч.1-2 ст.150 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
     За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову -  це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
     Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
     Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.
     Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами наявний спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.
     Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.       
     Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст. 77-80 ЦПК України).
     Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
     Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували висновки суду про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або істотно ускладнить виконання рішення суду в подальшому, а висновки суду про доведеність даних обставин ґрунтуються на припущеннях, що не відповідає положенням ст. 81 ЦПК України. 
     Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між відповідачем ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» у 2007 та 2008 роках було укладено ряд кредитних договорів, в забезпечення виконання яких між ОСОБА_3 та банком було укладено договори іпотеки: 1) №010/26-01/06/108 від 10.07.2007 року, предметом якого є нерухоме майно - нежилі приміщення з № 1 по № 16 (групи приміщень № 69) літ. «А», загальною площею 271,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;2) № б/н від 14.04.2008 року, предметом якого є нерухоме майно - квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;3) № б/н від 14.06.2007 року, предметом якого є нерухоме майно - земельна ділянка, місцезнаходження: АДРЕСА_4 , земельна ділянка площею 0,6660 га (том 1, а.с.87-96).
     У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 , як позичальником, своїх обов`язків за кредитними договорами, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 010/26-01/05/086 від 06 липня 2007 року, в рамках якої укладено кредитний договір № 014/26-01/05/087 від 06 липня 2014 року, в загальному розмірі 17 595,53 доларів США та 4 743,68 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 16 270,49 доларів США, заборгованості по відсоткам - 1 325,04 доларів США, пені по кредиту - 2 197,22 грн., пені по відсотках - 2 546,46 грн.;  заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 010/26-01/05/086 від 06 липня 2007 року, в рамках якої укладено кредитний договір № 014/26-01/05/088 від 06 липня 2014 року, у загальному розмірі 80 145,42 доларів США та 9 813,29 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 74 076,08 доларів США, заборгованості за відсотками - 6 069,34 доларів США, пені по кредиту - 9 054,46 грн., пені по відсотках - 758,83 грн.;  заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 010/26-01/05/086 від 06 липня 2007 року, в рамках якої укладено кредитний договір № 014/95-04/05/684М від 08 квітня 2008 року, у загальному розмірі 31 075,61 доларів США та 7 633,28 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 28 175,61 доларів США, заборгованості за відсотками - 2 900 доларів США, пені по кредиту - 3 546 грн., пені по відсоткам - 4 087,28 грн.(том 1, а.с.125-127).
     Також, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед банком на загальну суму 122 020 дол. США 93 центи звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 , шляхом продажу зазначеної квартири на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» (том 1, а.с.129-131).
     На примусове виконання вищевказаних рішень суду були видані виконавчі документи, які на сьогоднішній день перебувають на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандоли О.О. 
     02 квітня 2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандоли О.О. відкрите виконавче провадження №56090330 на підставі виконавчого документу, виданого на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року по справі №761/31283/14-ц (том 1, а.с.133-134). 
     04 квітня 2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандоли О.О. відкрите виконавче провадження №56114802 на підставі виконавчого документу, виданого на примусове виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року по справі №759/22070/14-ц (том 1, а.с.135-136).
     09 серпня 2018 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» було укладено договір №140/11/215, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен банк Аваль» відступило ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги по кредитним договорам (том 1, а.с.97-109). Зокрема, згідноРеєстру відступлених прав вимоги за Договором від 09 серпня 2018 року, ТОВ «ФК «Форінт» було відступлено заборгованість боржника ОСОБА_3 , в тому числі за кредитними договорами: № 014/26-01/05/087 від 06.07.2014 року, № 014/26-01/05/088 від 06.07.2014 року, №014/95-04/05/684М від 08.04.2008 року, які укладені в межах Генеральної кредитної угоди №010/26-01/05/086 від 06.07.2007 року, разом з додатковими угодами до них, також за кредитними договорами №014/4038/82/56665 від 14.06.2007 року та №15-04/223314511/2842 від 14.04.2008 року (том 1, а.с.111-114).
     На виконання п. 2.11 Договору, у зв`язку із відступленням прав вимоги, сторонами 09 серпня 2018 року було укладено нотаріально посвідчений Договір відступлення прав за іпотечними договорами №140/11/220, згідно якого, в числі інших, АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» право вимоги за договором іпотеки №010/26-01/06/108 від 10.07.2007 року за реєстровим №15, договором іпотеки від 14.04.2008 року за реєстровим №507 та договором іпотеки від 14.06.2007 року за реєстровим №1469 (том 1, а.с.115-124).
     Відповідно до п. 2.1., 2.2. Договору відступлення прав за іпотечними договорами №140/11/220 від 09 серпня 2018 року права за договорами іпотеки вважаються переданими (відступленими) АТ «Райффайзен Банк Аваль» ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього Договору. Таким чином, з моменту передання (відступлення) прав за договорами іпотеки ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» замінила АТ «Райффайзен Банк Аваль» у правовідносинах з приводу задоволення вимог останнього, як кредитора та іпотекодержателя, за кредитними договорами та договорами іпотеки.    
     Вищенаведені обставини свідчать про те, що оскаржувана ухвала про забезпечення позову від 05 жовтня 2018 року постановлена судом першої інстанції без врахування прав та інтересів ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», як кредитора ОСОБА_3 та іпотекодержателя належного останньому майна, яке в зв`язку із постановленням ухвали позбавлене можливості реалізувати своє законне право на задоволення вимог за рахунок іпотечного майна на підставі судових рішень, які набрали законної сили та є чинними. Крім того, висновки суду про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях, оскільки позивачем не доведені та не підтверджені доказами обставини, які б вказували на очевидну небезпеку завдання шкоди її правам, свободам чи інтересам та які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить захист її прав, свобод чи інтересів.      
     Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
     Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.    
    Оскільки судом при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права та вирішено питання про права та інтереси ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», яке не брало участі в розгляді справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги останнього та скасування ухвали суду про забезпечення позову з постановленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
     Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
     Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» - задовольнити. 
 
     Ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 рокупро забезпечення позову - скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
 
     Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
      Головуючий: 
 
      Судді: