ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року	Львів	Справа № 1340/4377/18 пров. № СК-857/2484/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судових засідань –                     Чопко Ю.Т.
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року (головуючий суддя: Гавдик З.В., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення – 28.01.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Львівський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним і скасування висновку, –
встановив:
ОСОБА_1 , 21.09.2018 звернувся з позовом до суду в якому просив визнати протиправним та скасувати Висновок засідання комісії Міністерства оборони України на виконання Протокольного рішення від 06.04.2018 № 37 пов`язаного із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги сержанту ОСОБА_1 у зв`язку встановленням групи інвалідності понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.
Позовні вимоги мотивовані тим, що спірний висновок в частині відмови в призначенні йому одноразової грошової допомоги є протиправним, оскільки інвалідність позивачу 30.01.2018 було встановлено вперше, а повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк не було. Таким чином, позивач вважає, що має право на виплату, на підставі п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у зв`язку з первинним встановленням йому ІІІ-ої групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року позов задоволено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Міністерство оборони України та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що 01.12.2014 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено позивачу 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, а 24.05.2016 під час повторного огляду органами МСЕК встановлено позивачу 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини та 30.01.2018 під час повторного огляду позивача визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок цієї ж причини. Первинно позивачу встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності 01.12.2014, а третю групу інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, призначено 30.01.2018, тобто більше ніж через два роки. Отже, приймаючи протокол № 37 від 06.04.2018, відповідач діяв в межах чинного законодавства.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2019 апеляційну скаргу повернуто скаржнику.
Постановою Верховного Суду від 06.02.2020, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2019 скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно  довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 582 (моб) від 29.09.2014, позивач отримав поранення, за обставин виконання бойового завдання. 
Згідно довідки МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА № 001120 від 01.12.2014, ступінь втрати працездатності позивача у відсотках: 15 %.
Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА № 001120 від 24.05.2016, ступінь втрати працездатності позивача у відсотках: 25 %.
Згідно довідки Львівського обласного МСЕК № 1 до акту огляду медико-соціальної експертної комісію серії 12 ААА № 807097 від 30.01.2018 проведено первинний огляд позивача та встановлено йому III групу інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Позивач звернувся до Львівського обласного військового комісаріату із зверненням про призначення йому одноразової грошової допомоги, до якої долучив підтверджуючі документи.
Міністерством оборони України, рішенням від 06.04.2018 № 37 оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, позивачу відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки обмеження, якими відповідач обґрунтував спірне рішення, почали діяти лише з 01.01.2017, відтак рішення від 06.04.2018 № 37 про відмову в призначенні одноразової допомоги є протиправним та підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених  Законом України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. 
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 162 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4  пункту 2 статті 16 цього Закону). 
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 163 Закон № 2011-ХІІ).
Частинами 2, 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу органами МСЕК 15% та 25% втрати працездатності) передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її отримання. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від отримання одноразової грошової допомоги її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
  Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975  (далі Порядок № 975).
Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядок № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності – дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно п. 11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України,  - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно п. 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання (п. 13 Порядку № 975).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що ст. 16 Закону № 2011-ХІІ, визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а ст. 163 – порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, були внесені зміни до Закону № 2011-XIІ, зокрема, п. 4 ст. 163 Закону № 2011-XIІ доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється». 
Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на момент первинного встановлення позивачу органами МСЕК 15% втрати працездатності - 01.12.2014 Закон № 2011-ХІІ  та Порядок № 975 не містили норми, які б встановлювали строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги покликався саме на п. 4 ст. 163 Закону № 2011-XIІ.
Отже, на думку суду апеляційної інстанції, визначальне значення для вирішення цього спору, є правильність застосування до спірних правовідносин норм абз. 2 п. 4 ст. 163 Закону № 2011-XII. 
Так, Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій  статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той  закон  або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Як уже зазначалося вище, 01.01.2017 набрав чинності  Закон України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було доповнено ч. 4  ст.163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  абзацом 2, відповідно до якого, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 01.12.2014 під час огляду органами МСЕК встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, 24.05.2016 – 25%, а 30.01.2018 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено ІII групу інвалідності, внаслідок поранення, травми пов`язані із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААА № 807097 від 30.01.2018).
Суд апеляційної інстанції вважає, що в силу  статті 58 Конституції України, норма  Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка набрала чинності 01 січня 2017 року (абз. 2 п. 4 ст. 163 Закону № 2011-XII), не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення первинно групи інвалідності, після встановлення відсотка втрати працездатності за часовий проміжок з 2014 по 2017 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії  закону  в часі. 
Таким чином, застосування цієї норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 30.01.2018, а тому саме з цієї дати необхідно відраховувати дворічний строк.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 825/1380/18.
В свою чергу, ст. 163 Закону № 2011-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2017 року, не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (відсотка втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), як і не містила обмежень, на виплату одноразової грошової допомоги, у випадку минування двох років з часу первинного встановлення відсотка втрати працездатності, встановлення первинно групи інвалідності.
Крім цього, оскільки інвалідність ІІІ групи позивачу встановлено вперше 30.01.2018, а після цього група інвалідності, причини її встановлення, у понад дворічний строк не змінювалася, отже ОСОБА_1 має право на виплату одноразової грошової допомоги.
На думку суду апеляційної інстанції, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, ОСОБА_1 має право на отримання спірної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення втрати працездатності.
Також, при вирішенні цього спору, суд апеляційної інстанції враховує, принцип адміністративного судочинства, як верховенство права, відповідно до якого, згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України, саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Крім цього, право позивача на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням, з урахуванням змін внесених Законом № 1774-VІІІ, і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду органами МСЕК, оскільки першочергово є встановленим той факт, який сторони не заперечують, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я - встановлення інвалідності, у зв`язку із захистом Батьківщини.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, відповідно Порядку № 975 та статей  16, 163  Закону № 2011-XIІ, а тому Висновок засідання комісії Міністерства оборони України на виконання Протокольного рішення від 06.04.2018 року № 37 підлягає скасуванню.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга Міністерства оборони України не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст.  313, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі № 1340/4377/18 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням строку передбаченого п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 07.05.2020.