ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/791/20 Справа № 196/352/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зубій А. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування позовних вимог вказавши на те, що 17.12.2010 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 17.12.2010 року, згідно умов якого останній було надано кредит в сумі 19000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, станом на 26.02.2019 року у останньої утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 53008 грн. 91 коп., яка складається з наступного: 22528,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6837,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 20642,40 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2500,42 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати по справі в розмірі 1921 грн. (а.с.1-3).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволенні частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.12.2010р. в розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) 42 коп., в тому числі: 19000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2500,42 грн. - штраф (процентна складова). .
В задоволенні решти позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк - відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.71-73).

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду 1 інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та пенею, та ухвалити в цій частині нове про задоволення позовних вимог (а.с.80-84).

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови у задоволених вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та пенею, апеляційний суд перевіряє його законність та обґрунтованість саме в цих межах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що 17.12.2010 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1  було укладено кредитний договір № б/н від 17.12.2010 року, згідно умов якого останній було надано кредит в сумі 19000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с .10).
Згідно довідки про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна 55 днів пільгового періоду", яка підписана відповідачем 17.12.2010 року, вбачається, що сторони погодили базову відсотковою ставкою 3,0% в місяць на залишок заборгованості та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості. Також погодили, що в разі порушення позичальником строків платежів за любим із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, в зв`язку з чим банк буде вимушений звернутись до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% суми позову (а.с.11).
Відповідно до довідки і витягу з особового рахунку ОСОБА_1 на підставі договору б/н від 17.12.2010 року, отримала картки № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 зі строком дії перевипущеної картки - до останнього дня 01/20 (а.с.50).
Відповідно до довідки наданої АТ КБ "ПриватБанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на  ОСОБА_1  вбачається, що 26.06.2017 року відбулося підвищення кредитного ліміту до 19000,00 грн., якими відповідач, згідно розрахунку фактично користувався. (а.с.49).
Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.12.2010 року, укладеного між ПриватБанком та  ОСОБА_1 , станом на 26.02.2019 року загальна сума заборгованості становить 53008 грн. 91 коп., яка складається з наступного: 22528,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6837,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 20642,40 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2500,42 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-9).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, суд 1 інстанції вважав встановленим факт укладення кредитного договору та отримання у кредит грошових коштів відповідачем, що підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі. 
В даній частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту та стягнення нарахованої пені суд 1 інстанції виходив з того, що сума в розмірі 6837,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, позивачем жодним чином в позові не обґрунтована, також не доведена належними доказами пеня та згідно ст. 549 ЦК України, ст. 61 Конституції України зазначив, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. ст. 610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 

Матеріалами справи встановлено, що відповідач дійсно отримав грошові кошти та неналежним чином виконував зобов`язання по сплаті заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором. 

Заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості (в розрахунку заборгованості графа "Тіло кредиту на звітну дату") та простроченої (графа "тіло кредиту прострочене на звітну дату). 
Платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.
Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.
Таким чином, - основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, яка складається з 2-х складових, а саме: 22528,60 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6837,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду 1 інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 6837,49 грн., підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми нарахованої пені, колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду 1 інстанції, оскільки враховуючи вимоги статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, оскільки судом 1 інстанції задоволенні вимоги позивача в частині стягнення штрафу (фіксована частина та процентна складова), а тому позовні вимоги про стягнення суми нарахованої пені не підлягали задоволенню, а рішення суду в цій частині - залишенню без змін в зазначеній частині.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у  розмірі 1790,69 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  (ІПН:  НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРОП 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 17.12.2010 року у розмірі 6 837,49 грн.,  яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6 837,49 грн.

В іншій оскарженій частині рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року - залишити без змін.

Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  (ІПН:  НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРОП 14360570) судові витрати у розмірі 1790,69 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: