ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року	Львів	Справа № 300/205/20 пров. № А/857/2669/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                  Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.
за участі секретаря судового засідання:           Гавгун С.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Городенківського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року (суддя – Микитюк Р.В., час ухвалення – 12:47 год., місце ухвалення – м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – не вказана), 
в адміністративній справі №300/205/20 за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Вільхівці» до Городенківського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), 
про визнання протиправною та скасування постанови, 

  встановив:

У січні 2020 року позивач ПП «Агрофірма «Вільхівці» звернувся до звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача до Городенківського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 17.01.2020 року про стягнення виконавчого збору в сумі 122129,48 грн., винесену в рамках виконавчого провадження ВП №60951805. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив залишити адміністративний позов без розгляду. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Городенківського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) ВП №60951805 від 17.01.2020 р. про стягнення  з ПП «Агрофірма «Вільхівці» на користь держави 122129,48 грн. виконавчого збору. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Городенківського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ) на користь ПП «Агрофірма «Вільхівці» сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 14.02.2020 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду винесене з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 17.01.2020р. ВП №60951805 про стягнення з ПП «Агрофірма «Вільхівці» виконавчого збору у розмірі 122129,48 грн. в дохід держави, винесена відповідачем згідно Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сплата боргу згідно виконавчого документу проведена позивачем після відкриття виконавчого провадження. Тому вважає апелянт, що дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору є правомірними. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 14.02.2020 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, а також представника позивача, який взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.12.2019 року Господарським судом Івано-Франківської області видано Наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.06.2019 року та постанови Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 року у справі №909/290/19 про стягнення з ПП «Агрофірма «Вільхівці» на користь Городенківської міської ради Івано-Франківської області упущену вигоду, спричинену неукладенням договору про пайовий внесок забудовників об`єктів у розвиток і створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Городенка у сумі 1221294,84 грн. (а.с. 183). 
11.01.2020 року старшим державним виконавцем Городенківського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) за заявою Тисменицької місцевої прокуратури, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60951805 з виконання наказу №909/290/19, виданого 09.12.2019р. Господарським судом Івано-Франківської області про стягнення з ПП «Агрофірма «Вільхівці» 1221294,84 грн. упущеної вигоди, спричинену не укладенням договору про пайові внески забудовників об`єктів у розвиток і створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Городенка на користь Городенківської міської ради Івано-Франківської області (а.с. 14-15, 182, 185-186). 
17.01.2020 року старшим державним виконавцем Городенківського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №60951805 щодо стягнення з ПП «Агрофірма «Вільхівці» виконавчого збору у розмірі 122129,48 грн. (а.с. 17, 160). 
Також судом встановлено, що 17.01.2020 року позивачем ПП «Агрофірма «Вільхівці» погашено борг в сумі 1221294,84 грн. упущеної вигоди, спричиненої не укладенням договору про пайові внески забудовників об`єктів у розвиток і створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Городенка на користь Городенківської міської ради Івано-Франківської області, що підтверджується платіжним дорученням №6003 (а.с. 31, 193). 
03.02.2020 року старшим державним виконавцем Городенківського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60951805, на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з поступленням від боржника заяви та копії платіжки про сплату боргу. Пунктом 2 вказаної постанови визначено постанову про виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій вивести в окремі провадження (а.с. 195-196). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову та визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 17.01.2020р. ВП №60951805, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Також судом першої інстанції вірно зазначено, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». 
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Статтею 2 цього Закону передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. 
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». 
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Згідно ч.5 ст.26 цього Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. 
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір – це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. 
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч.2 ст.27 Закону). 
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч.4 ст.27 Закону). 
Відповідно до ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. 
Тобто, за примусове виконання виконавчого документа справляється відповідний збір, про що державний виконавець зобов`язаний зазначити при відкритті виконавчого провадження та прийняти окреме рішення про стягнення з боржника виконавчого збору. 
Крім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання, яке виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. 
Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.1-4, 6, 7, 9 ч.1 ст.37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. 
Таким чином, законом чітко визначено правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме, постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При цьому, постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження. 

З матеріалів справи видно, що 11.01.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60951805 з виконання наказу №909/290/19 виданого Господарським судом Івано-Франківської області. При прийняті цієї постанови про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору виконавцем винесено не було. 
Також, як уже було зазначено, 03.02.2020 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60951805 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». 
При цьому, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 17.01.2020 р. винесена після відкриття виконавчого провадження, однак раніше, ніж постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». 
Таким чином, матеріалами справи підтверджено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що державним виконавцем при винесені оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 17.01.2020р. було порушено вимоги ч.4 ст.27 та ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». 
Судом першої інстанції також було вірно встановлено, що у інформації про виконавче провадження від 28.01.2020р. зазначено строк та умови самостійного виконання рішення боржником 18.01.2020 р., однак постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №60951805 відповідачем винесено 17.01.2020р. (а.с. 17-18, 20-22). 
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком першої інстанції про те, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 17.01.2020р. в межах виконавчого провадження №60951805 є протиправною, а тому підлягає скасуванню. 

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
 
                                                   постановив: 

Апеляційну скаргу Городенківського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) – залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року в адміністративній справі №300/205/20 за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Вільхівці» до Городенківського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повний текст постанови складено 10.04.2020 року