УХВАЛА

12 травня 2020 року 
м. Київ
Справа №  905/2084/14-908/4066/14 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2020 (головуючий суддя Кузнецова І.Л., судді Чус О.В., ШиробоковаЛ.П.) та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.10.2019 (суддя Азізбекян Т.А.) у справі № 905/2084/14-908/4066/14
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" про залучення до справи та здійснення процесуального правонаступництва відносно позивача та стягувача у даній справі 
за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Афіна"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Концерн "Група компаній "Капітель"
про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:
16.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" через Центральний апеляційний господарський суд подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2020 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.10.2019 у справі № 905/2084/14-908/4066/14.
08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460 - ІХ, яким  внесено зміни до законодавчих актів України. 
Оскільки скаржником подано касаційну скаргу після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 №460-IX, то подана касаційна скарга розглядається в порядку, що діє після набрання чинності цим Законом.
В тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що скаржник отримав поштою повний текст копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - 25.02.2020, у зв`язку з чим має право протягом двадцяти днів на поновлення строку на касаційне оскарження посилаючись на приписи статті 288 Господарського процесуального кодексу України. 
На підтвердження вказаних доводів, скаржник до матеріалів касаційної скарги додав виписку з сайту Укрпошта щодо відстеження поштових пересилань та копію конверту з трек - кодом, в якому надійшла оскаржена постанова на адресу товариства - 25.02.2020. 
Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Приписами частини 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Оскільки скаржник отримав засобами поштового зв`язку оскаржувану постанову -25.02.2020, то за приписами частини 2 статті 288 Господарського процесуального кодексу України, останній день за яким скаржник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження припадає на 16.03.2020.
Касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" було надіслано на адресу Центрального апеляційного господарського суду - 16.03.2020, що підтверджується відміткою на поштовому конверті.
З огляду на зазначене та виходячи з положень частини другої статті 288 Господарського процесуального кодексу України, пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України про забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, колегія суддів визнала наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження поважними.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Отже внесеними Законом України від 15.01.2020 №460-IX змінами право касаційного оскарження обмежено виключно тими підставами, які передбачені наведеними положеннями статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи вищенаведені законодавчі положення, скаржнику слід врахувати, що у касаційній скарзі необхідно зазначити (визначити) підставу (підстави), на якій (яких) вона подається, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав), із зазначенням у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, чітко вказати яку саме норму суди застосували неправильно, як її слід було б застосувати до спірних правовідносин (з обґрунтованим посиланням на висновки Верховного Суду, чи необхідність відступлення від такого висновку, чи відсутність такого висновку у подібних правовідносинах), і як це вплинуло на вирішення спору.
Проте, в порушення наведених процесуальних вимог, скаржником у поданій касаційній скарзі не визначено передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав) касаційного оскарження судового рішення.
Хоча скаржник у скарзі посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме неправильне застосування норм матеріального права - статей 512, 514 Цивільного кодексу України, статей 12, 15 Закону України "Про виконавче провадження" та норм процесуального права - статей 52, 334 Господарського процесуального України, щодо вирішення питання заміни сторони та стягувача за виконавчим документом, а також неврахування численних правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду під час розгляду справ з аналогічними питаннями, однак не зазначає у чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права і яким чином це вплинуло на прийняття оскаржуваних судових рішеннях у даній справі, а також не зазначає який саме правовий висновок щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, не враховано судами.
Таким чином, скаржнику слід усунути недолік касаційної скарги, виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та, враховуючи доводи касаційної скарги, надати письмові уточнення до касаційної скарги, де необхідно зазначити конкретну норму права, в чому саме полягає її порушення або неправильне застосування судом апеляційної інстанції та зазначити конкретну  підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстав (підстави).
Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Матеріали з усунення недоліків слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.
Усунувши недоліки, заявнику касаційної скарги необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для визначення судом чи було дотримано заявником встановлений у частині другій статті 174 Господарського процесуального кодексу України строк на усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 119, 174, 234, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" строк на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2020 та ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.10.2019 у справі № 905/2084/14-908/4066/14.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2020 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.10.2019 у справі № 905/2084/14-908/4066/залишити без руху.
3. Надати скаржнику строк до 01 червня 2020 року для усунення недоліків касаційної скарги, але не більше 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.
4. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                             Суховий В.Г.
Судді                                                                                                       Берднік І.С.
                                                                                                          Міщенко І.С.