У Х В А Л А
16 червня 2020 року
м. Київ
справа № 205/4108/15
провадження № 61-5224ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гусаковою Оксаною Борисівною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Південкомбанк» (далі - ПАТ КБ «Південкомбанк», банк) звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтований тим, що 16 листопада 2007 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Південкомбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Південкомбанк», та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 80/01-07, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит на придбання об`єкта нерухомості у розмірі 115 800,00 дол. США зі сплатою за користування кредитом 12,99 процентів річних та кінцевою датою повернення кредиту 16 листопада 2022 року. Кредит надавався у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та комісію на умовах цього договору; сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісяця до 20 числа місяця, наступного за звітним, а також в останній день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.
На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим кредитним договором 16 листопада 2007 року банк та ОСОБА_1 уклали договір поруки № 65/03-07, відповідно до якого поручитель зобов`язувалася відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, а саме: повернення заборгованості за кредитом, сплати нарахованих процентів, комісійної винагороди, пені, можливих штрафів, інших передбачених договором витрат.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, однак ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконує неналежним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед банком, що на 02 червня 2015 року становила 90 177,36 дол. США та 940 840,27 грн.
На підставі викладеного банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 16 листопада 2007 року № 80/01-07 у розмірі - 66 915,18 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом - 10 062,36 дол. США; поточна заборгованість за процентами - 876,66 дол. США; прострочена заборгованість за процентами - 12 323,16 дол. США; пеня - 940 840,27 грн.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк» заборгованість за кредитним договором від 16 листопада 2007 року № 80/01-07 у розмірі 90 177,36 дол. США та 940 840,27 грн, яка складається з поточної заборгованості за кредитом у розмірі 66 915,18 дол. США; простроченої заборгованості за кредитом - 10 062,36 дол. США; поточної заборгованості за процентами - 876,66 дол. США; простроченої заборгованості за процентами - 12 323,16 дол. США; пені - 940 840,27 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати в частині солідарного стягнення суми боргу з поручителя.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що позивачем пропущено шестимісячний строк на звернення з вимогою про погашення заборгованості до поручителя.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року в частині стягнення суми боргу з поручителя ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, про відмову в задоволенні позову ПАТ «КБ «Південкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року - без змін.
Апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки банк змінив строк виконання основного зобов`язання, тому відлік шестимісячного строку зобов`язань за договором поруки необхідно відраховувати з дати отримання вимоги банку про дострокове виконання кредитних зобов`язань відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. Однак, матеріали справи не містять доказів отримання такої вимоги, що не заперечувалось і самою ОСОБА_1 , що спростовує обґрунтованість посилань апеляційної скарги на сплив строку звернення до поручителя з вимогою про виконання зобов`язань.
16 березня 2020 року ОСОБА_1 через адвоката Гусакова О. Б., звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 205/4108/15.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження у справі.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Ленінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 205/4108/15 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 липня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
 
         С. О. Погрібний
 
         В. В. Яремко