ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 березня 2020 року           справа №200/11338/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідач Казначеєва Е.Г., суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 р.  у справі  № 200/11338/19-а (головуючий І інстанції Грищенко Є.І.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Маріупольського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі – відповідач, УПФУ), в якій просила: визнання протиправними та незаконними дії по відмові у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника на підставі ст. 59 Закону України “Про статус  і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року;           визнання протиправними та незаконним та скасування рішення №540 від 26 лютого 2018 року про відмову в перерахунку пенсії; визнання протиправним та незаконним та скасування рішення №7428 від 31 січня 2019 року про відмову в переведенні з одного виду пенсії на іншій; зобов`язання перевести з 02 лютого 2018 року з пенсії по інвалідності на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію по втраті годувальника на підставі ст. 59 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірах,  встановлених ст. 59 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” як дружині померлого чоловіка ОСОБА_2 , захворювання якого призвело до смерті пов`язано з виконанням обов`язків військової служби під час проходження строкової військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1987 році.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: скасував рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №7428   від 31 січня 2019 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні з одного виду пенсії на інший; зобов`язав Маріупольське об`єднане управління   Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 червня 2018 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника на підставі статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовив.
Відповідач, з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначено, що для застосування відповідачем порядку розрахунку пенсії в тому числі по втраті годувальника, визначеного ч. 3 ст. 59 Закону № 796, необхідно наявність трьох умов: 1) годувальник, був особою з інвалідністю, яку отримав внаслідок прийняття участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; 2) годувальник приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження дійсної строкової служби; бажання заявника застосувати при обчисленні пенсії вимоги ч.3 ст.59 Закону № 796. Заява позивача від 21.06.2018 не містила волевиявлення позивача щодо проведення обчислення пенсії по втраті годувальника із застосуванням ч.3 ст. 59 Закону № 796, отже пенсія розрахована відповідно до норм ч.2 ст. 59 та ст. 54 Закону № 796. За наслідками розрахунку, розмір пенсії був менший від розміру пенсії по інвалідності. За відсутністю дозволу позивача на зменшення розміру пенсії, позивачу відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника на підставі ст. 59 Закону. Апелянт зазначає, що він не оспорює право особи на можливість застосування до неї вимог ч.3 ст.59 Закону № 796, а лише констатує факт відсутності звернення позивача з такою заявою. 18.09.2019 позивачем було надано до управління відповідну заяву із зазначенням бажання обчислити пенсію із застосуванням порядку визначеного ч.3 ст. 59 Закону № 796.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника. 
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач є особою з інвалідністю другої групи, перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.
02 лютого 2018 року позивач звернулась до управління із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника. (а.с. 112)
Рішенням Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2018 року № 540, позивачеві відмовлено в переведені на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з тим, що заявником не надано повного пакету документів.
21 червня 2018 року, після встановлення рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполь факту перебування ОСОБА_1 факту перебування на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , позивач звернулась до управління із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника. (а.с. 121)
Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21 січня 2019 року №7428 відмовлено в переведенні на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з тим, що розмір пенсії по інвалідності становить 1954,46 грн., а розмір пенсію по втраті годувальника – 1674,06 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст..1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно ч.1 ст. 9 Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За статтею 10 Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до п. 9 ч.1 ст.16 цього Закону, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону №1058- IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), — незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
За правилами ч. 2 та 3 ст. 36 Закону № 1058-IV  непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а вразі їх відсутності – один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.
Згідно з положеннями статті 36 Закону №1058- IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яким встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі – Закон № 796), закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
За положенням статті 54 зазначеного Закону, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Статтею 59 вказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до  статі 59 Закону № 796 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.
Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.
(Словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р(II)/2019 від 25.04.2019)
Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року
Отже, частина 3 статті  59 Закону застосовується за наявності у сукупності трьох умов: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.
Відповідно до записів з військового квитка померлого годувальника позивача, ОСОБА_2 12 червня 1985 року був покликаний та направлений на дійсну військову службу, 30 березня 1987 року був звільнений в запас, у період з 27 січня по 28 березня 1987 року виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 30 кілометровій зоні. (а.с. 49,55)
Отже, померлий чоловік позивача, виконуючи обов`язки по ліквідації наслідків на ЧАЕС під час проходження строкової служби та отримавши у зв`язку з цим інвалідність, належить до числа осіб, на яких поширюється дія  ч.3 статті 59 Закону № 796-ХІІ, яким має бути обчислена пенсія, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої  законом  на 1 січня відповідного року.
Таким чином, позивач на час звернення із заявою (21 червня 2018 року)  мала право на пенсію по втраті годувальника на підставі ч.3 ст. 59 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Суд не приймає посилання апелянта на те, що відмова в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника була обумовлена відсутністю посилання позивача у заяві на норми ч.3 ст. 59 Закону, у зв`язку з чим було застосовано положення  ст. 54 та ч.2 ст.59 Закону, що призвело до зменшення розміру пенсії, з огляду на наступне.
Постановою УПФ України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі-Порядок № 22-1). 
Пунктом 1.5 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Відповідно до п. 4.1-4.2 Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Як вбачається з заяви позивача від 21 червня 2018 року про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, вона не містила відомостей щодо переведення позивача на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 54 та ч.2 ст. 59 Закону № 796-ХІІ. 
Отже, відповідач приймаючи оскаржене рішення ґрунтувався на припущеннях та вільному трактуванні поданих позивачем документів, що не відповідає вимогам законодавства.
Суд зазначає, що  положення Закону № 796-ХІІ, Закону № 1058, Порядку 22-1 не передбачають обов`язок особи, яка звертається з заявою про призначення (перерахунок, переведення) пенсії, зазначати норму права яку необхідно застосовувати при призначенні пенсії. Крім того, в заяві про призначення/ перерахунок пенсії, яка є Додатком 3 до Порядку 22-1 (пункт 4.1 розділу IV), зазначається лише вид пенсії який позивач просить призначити чи перерахувати.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини цієї справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 р.  у справі  № 200/11338/19-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 р.  у справі  № 200/11338/19-а - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 31 березня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   І.Д. Компанієць 

                                                                                                           Л.В. Ястребова