ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року                                                 м. Херсон
справа № 663/449/19 
провадження № 22-ц/819/708/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Геленко А.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Пухальського С.В. від 31 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за частку у спільній частковій власності,
встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення компенсації за частку у спільній частковій власності. 
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що з 01 червня 2002 року по 23 січня 2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
За час шлюбу подружжям за спільні кошти набуто рухоме майно, а саме: автомобіль NISSAN, модель ALMERA, 1998 року випуску та автомобіль марки «VOLKSWAGEN VENTO», 1993 року випуску, які були зареєстровані на ім`я відповідача. 
Право спільної сумісної власності на наведене майно у рівних частках визнано за ними постановою Апеляційного суду Херсонської області від 12 вересня 2018 року.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 одноособово користується автомобілем «NISSAN ALMERA», а автомобіль «VOLKSWAGEN VENTO» передав у користування іншій особі на підставі виданої ним довіреності.
Вирішити питання спільного користування автомобілем «NISSAN ALMERA» або надання відповідної матеріальної компенсації вартості майна, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності у добровільному порядку неможливо, а тому позивач просила припинити спільну часткову власність на вказаний автомобіль, стягнути з відповідача на її користь компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля та судові витрати.
В процесі розгляду справи позивач, уточнивши позовні вимоги, також зазначила, що після відмови відповідача виконувати судове рішення та надати їй можливість користуватися своєю власністю, вона звернулася до поліції із заявою про скоєння ним кримінального правопорушення. Під час досудового розслідування було встановлено, що відповідач 23 травня 2018 року без її згоди уклав договір комісії автомобіля «VOLKSWAGEN VENTO» і в той же день він був проданий третій особі за 49 800 грн.
Посилаючись на те, що домовленості про добровільне володіння та користування спільним майном між ними не досягнуто, позивач просила суд припинити спільну часткову власність на вказані автомобілі, стягнути з відповідача на її користь компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля марки NISSAN, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в сумі 29 741,44 грн. та компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN VENTO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 24 900 грн, а також понесені нею судові витрати.
Рішенням суду від 31 січня 2020 року позов задоволено та постановлено:
Припинити спільну часткову власність на автомобіль NISSAN, модель ALMERA, 1998 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля NISSAN, модель ALMERA, 1998 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в сумі 29 741,44 грн. 
Припинити спільну часткову власність на автомобіль марки «VOLKSWAGEN VENTO» легковий седан, 1993 року випуску, колір сірий, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN VENTO» легковий седан, 1993 року випуску, колір сірий, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 24 900 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені нею по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн, на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 3000 грн, а всього на загальну суму 6 268,40 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення суду скасувати, зазначаючи, що рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо визначеного обсягу спільного майна подружжя на час припинення шлюбних відносин не відповідають обставинам справи, зокрема щодо вчинення подружжям під час шлюбу правочину з продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN VENTO» шляхом надання довіреності на розпорядження транспортним засобом, і зроблені без врахування долученого до матеріалів справи договору купівлі-продажу транспортного засобу від 18 червня 2016 року, за умовами якого ОСОБА_2 під час шлюбу на підставі генеральної довіреності продала йому спірний автомобіль за 5000 гривень
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач її доводи не визнала, висновки суду у спірних правовідносинах вважає правильними і обґрунтованими (а.с. 220).
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Рішення суду мотивовано тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належать транспортні засоби, які є неподільним майном та один із яких (автомобіль марки Nissan Almera) перебуває у користуванні відповідача, а інший ( автомобіль марки Volkswagen Vento) – проданий ним без згоди позивача. Суд визнав право позивача на отримання компенсації вартості її частки у спірному рухомому майні.
В процесі розгляду справи суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2002 року по 23.01.2017 року.
Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 12 вересня 2018 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину кожного на автомобіль Nissan Almera, 1998 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль «Volkswagen Vento» легковий седан, 1993 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Автомобіль Nissan Almera наразі перебуває у користуванні відповідача, який не погодився на пропозицію позивача використовувати транспортний засіб за призначенням почергово.
23 травня 2018 року ОСОБА_1 , від імені якого за дорученням діяв ОСОБА_3 , продав автомобіль «Volkswagen Vento» за 49 800 гривень. 
Письмової згоди на укладення договору купівлі-продажу зазначеного автомобіля ОСОБА_2 не надавала, отримання грошових коштів за належну їй частку заперечує і наведена обставина відповідачем не спростована.
Відповідно до положень статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно із частинами першою та другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Частиною другою статті 183 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Враховуючи, що транспортні засоби не можна поділити в натурі без втрати їх цільового призначення, тобто вони є неподільною річчю, а відповідач в порушення приписів статті 358 ЦК України володіє та користується автомобілем Nissan Almera одноособово та відчужив автомобіль Volkswagen Vento без згоди позивача і передачі їй отриманих від продажу грошових коштів відповідно до належної їй частки, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_4 має право на одержання від нього грошової компенсації вартості її частки у спільному рухомому майні, розмір якої визначено згідно із висновком експерта №17-06-19 від 26.06.2019 року щодо дійсної вартості автомобіля Nissan Аlmera та відповідно до отриманої відповідачем від продажу ціни автомобіля Volkswagen Vento.
Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.
Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль Volkswagen Vento був відчужений в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а саме: 11.10.2011 року, за їх взаємною згодою, а отримані при цьому грошові кошти були використані в інтересах сім`ї, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначена обставина була предметом дослідження судами при вирішенні спору, який виник між сторонами щодо поділу майна подружжя.
Ухваленими у цій цивільній справі судовими рішеннями встановлено, що автомобіль Volkswagen Vento на час вирішення спору про поділ майна подружжя належить сторонам на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу між ними із визначенням рівних часток та без здійснення реального поділу, зважаючи на статус транспортного засобу як неподільної речі.
При цьому суди не визнали факт відчуження цього автомобіля 11.10.2011 року з тих підстав, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без укладення договору купівлі-продажу в установленому законом порядку не є підставою для набуття права власності на цей автомобіль третіми особами.
Відповідно до приписів статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, оскільки спірні автомобілі станом на вересень 2018 року в судовому порядку були визнані спільним майном подружжя, що підлягає поділу із визначенням частки кожного із подружжя в ньому, обставини щодо їх статусу як об`єкта спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доказуванню не підлягають.
Відчуження автомобіля Volkswagen Vento відбулося після розірвання шлюбу між сторонами, а факт передачі позивачу грошових коштів, отриманих від його продажу, відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив.
Не є таким доказом наданий відповідачем договір купівлі-продажу транспортного засобу від 18.06.2016 року, який нібито свідчить про те, що ОСОБА_2 продала спірний автомобіль ОСОБА_1 за 5 000грн, так як згідно із змістом зазначеної угоди в ній йдеться про продаж транспортного засобу моделі Almera легковий седан, зеленого кольору з номером кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 № НОМЕР_4 (реєстраційний номерний знак нерозбірливий) , в той час як автомобіль Volkswagen Vento сірого кольору з номером шасі (кузов, рама НОМЕР_5 НОМЕР_6 .
Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом норм сімейного законодавства при вирішенні даної справи, зокрема положень статей 69, 70, 71 СК України щодо порядку поділу майна, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності та врахування інтересів дітей при поділі такого майна, оскільки спірні автомобілі втратили статус майна, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності після ухвалення судових рішень у справі про поділ майна подружжя у вересні 2018 року та набули статус майна, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, тому норми сімейного права та норми цивільного права щодо здійснення права спільної сумісної власності спірні правовідносини не регулюють.
Рішення суду в частині припинення спільної часткової власності на транспортні засоби відповідає приписам частини другої статті 364 ЦК України, відповідно до якої право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.
При цьому присудження спірного майна відповідачеві не вимагається, враховуючи, що саме він є його титульним власником.
З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 31 січня 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає за винятком випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.
Головуючий                                                                            Л.В.Пузанова

Судді:                                                                 І.В. Склярська

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 29 травня 2020 року

Суддя Л.В. Пузанова