ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 березня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/3657/16-ц 
Номер провадження 22-ц/816/622/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.,
сторони справи: 
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2020 року в складі судді Клименко А.Я., ухвалену в м. Суми, 

                                                                в с т а н о в и в:

Заявник у грудні 2019 року звернувся до суду з заявою, в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 591/3657/16-ц, виданий Зарічним районним судом м. Суми по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Доводи заяви мотивував тим, що 06.02.2017 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/3657/16-ц задоволено до нього позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.  Зазначає, що АТ «Укрсиббанк» пред`явив до примусового виконання виконавчий лист, що виданий на виконання вищевказаного судового рішення. Вказує, що матеріально – правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у даній справі, є відсутність обов`язку боржника перед кредитором. Зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. При цьому його обов`язок щодо сплати заборгованості за договором про надання споживчого припинилося в повному обсязі, оскільки виконано добровільно без примусового виконання. 
Ухвалою Зарічного  районного суду м. Суми від 20 січня 2020 року заяву задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист виданий Зарічним районним судом м. Суми по справі № 591/3657/16-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою в задоволенні заяви відмовити.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що 17.02.2017 року Зарічний районним судом м. Суми видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь стягувача - ПАТ «УкрСиббанк». 29.11.2018 року вказаний виконавчий лист стягувачем було пред`явлено до примусового виконання і цього ж дня державним виконавцем відкрито виконавче провадження, після чого останнім вчинялися виконавчі дії. Зазначає, що виконавчий документ не було видано помилково, а до сплати боргу боржника спонукали вчинені державним виконавцем виконавчі дії. Вказує, що до винесення судом оскаржуваної ухвали виконавче провадження по стягненню з заявника заборгованості було закінчено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист було повернуто до суду. Таким чином, станом на день винесення оскаржуваної ухвали виконавчий лист був фактично виконаний.
Від заявника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 11386042000 від 21.08.2008 року припинилися внаслідок добровільного виконання обов`язку ОСОБА_1 поза межами виконавчого провадження, а не внаслідок примусового виконання рішення суду. При цьому жодних коштів державним виконавцем з боржника стягнуто не було. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Від Акціонерного товариства «УкрСиббанк» відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не прибули. Представники банку та боржника надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного:
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що договір про надання споживчого кредиту № 11172737000 від 20.06.2007 року припинено у зв`язку з відсутністю кредитної заборгованості, через що заява підлягає задоволенню.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду виходячи з такого: 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06.02.2017 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11172737000 від 20.06.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 9502,45 швейцарських франків, по пені у розмірі 4346,30 грн. та судовий збір у розмірі 3707 грн. 63 коп. (а.с. 106-109).
13.02.2017 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Зарічного районного суду м. Суми із заявою про видачу виконавчого листа (а.с.110).
17.02.2017 року Зарічним районним судом м. Суми видано виконавчий лист по справі № 591/3657/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 20.06.2007 року № 11172737000 (а.с. 131)
16.10.2018 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Зарічного ВДВС міста Суми ГТУЮ у Сумській області з заявою про примусове виконання виконавчого листа від 17.02.2017 року № 591/3657/16-ц (а.с. 132).
29.11.2018 року головним державним виконавцем Лешановою І.М. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми від 17.02.2017 року по справі № 591/3657/16-ц (а.с.133) та винесено постанову про стягнення з заявника виконавчого збору.
Постановою від 29.11.2018 року державним виконавцем накладено арешт на майно боржника (а.с. 135). Крім того, постановами державного виконавця від 16.08.2019 року оголошено в розшук транспортний засіб боржника, та накладено арешт на його кошти в банківських установах.
30.08.2019 року ОСОБА_1 отримав від державного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору (а.с. 143), що свідчить про його ознайомлення стосовно наявності відкритого відносно нього виконавчого провадження по примусовому стягненню заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк».
Відповідно до довідки ПАТ «УкрСиббанк» від 28.11.2019 року кредитний договір № 11172737000 від 20.06.2007 року припинено в зв`язку з відсутністю кредитної заборгованості. (а.с. 116). Коли саме припинено договір та стала відсутня заборгованість вказана довідка не містить.
28.11.2019 року ПАТ «УкрСиббанк» повідомив державного виконавця про повну сплату йому боржником заборгованості, в зв`язку з чим, просив закрити виконавче провадження та скасувати всі вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду (а.с.150).
15.01.2020 року головним державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виведено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в окреме виконавче провадження для подальшого виконання (а.с. 152).
Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України cуд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
З аналізу вказаної статті можна дійти висновку, що підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, є: 1) його було видано помилково; 2) обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, умовно поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року по справі № 755/15479/14-ц).
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач сплатив заборгованість за виконавчим листом безпосередньо стягувачу, вже після відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання виконавчого листавиконавчого провадження через
, у зв`язку з чим, стягувач повідомив про сплату заборгованості державного виконавця та просив закрити виконавче провадження і скасувати всі вжиті державним виконавцем заходи з примусового виконання рішення суду.
В зв`язку з цим, у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання і виконавче провадження було відкрите, після чого боржником сплачено заборгованість на користь стягувача, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає, оскільки виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі повного фактичного виконання судового рішення (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).
Разом з цим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, стосовно наявності підстав для задоволення заяви, через повну сплату боржником на користь стягувача заборгованості по виконавчому листу, виданому Зарічним районним судом м. Суми від 17.02.2017 року по справі № 591/3657/16-ц, оскільки фактично вказана заборгованість була сплачена вже після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем та вчинення ним відповідних примусових заходів, що спрямовані на примусове стягнення заборгованості. 
При цьому колегія суддів зауважує, що Закон України «Про виконавче» провадження не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому, добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.
Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами, що викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що подаючи заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник фактично ставить питання не про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а про скасування постанови про стягнення з нього виконавчого збору, з огляду на добровільне, на погляд заявника, виконання виконавчого документа по сплаті заборгованості на користь стягувача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, заявник не надав до суду доказів, які б підтверджували сплату ним заборгованості на користь стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження, або ж до моменту отримання заявником постанови про відкриття виконавчого провадження, всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що передбачених Законом обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вбачається. 
Враховуючи вищевикладене, через неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та порушення норм процесуального права, на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нової ухвали про відмову в задоволенні заяви заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено в повному обсязі, то відповідно до  ст. 141 ЦПК України, заявнику необхідно компенсувати понесені Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи в сумі 2102 грн. 00 коп. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                                п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) задовольнити. 

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого Зарічним районним судом м. Суми по справі № 591/3657/16-ц, таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) понесені витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи в сумі 2102 грн 00 коп. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 березня 2020 року.

Головуючий -                                                                                     С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                 О.Ю. Кононенко

                                                                                                            В.І. Криворотенко