ПОСТАНОВА 
Іменем України
11 червня 2020 року                                                 м. Кропивницький
справа № 385/1031/19
провадження № 22-ц/4809/584/20 
       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Єгорової С.М., Мурашка С.І.
        секретар Гончар В.В.
учасники справи: представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвокат Бистров С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький   цивільну справу за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2019 року, суддя Панасюк І.В., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) звернулось у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.07.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Позивач зазначив, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 02.05.2019 року має заборгованість 24905,81 грн., яка складається з наступного: 2799,61 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 6761,23 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками,12632,79 грн. – нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1050,00 грн. – нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина),1162,18 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача.
Заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2019 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що на підтвердження позовних вимог Банк надав належні та допустимі докази, а саме паспорт на ім`я відповідача, кредитний договір підписаний особисто відповідачем, розрахунок заборгованості станом на 02.05.2019, який не спростовано відповідачем та довідку про зміну умов кредитування, довідку про строк дії картки та виписку по кредитному рахунку відповідно до якої відповідач активно користувався кредитним лімітом. Висновок суду про невідповідність прізвища в кредитному договорі та в позові не відповідає дійсним обставинам справи. Відповідач підписуючи анкету-заяву та користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17.03.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.04.2020 справу призначено до розгляду.
До суду відповідачем не надано відзив на апеляційну скаргу.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає  залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що  ОСОБА_2  звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 08.07.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11).
Суд першої інстанції зазначив, що АТ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 , у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 08.07.2010 року, проте на підтвердження даної обставини, позивач в якості доказу посилається на кредитний договір б/н від 08.07.2010 року, який було укладено між « ОСОБА_2  та ПАТ КБ «ПриватБанк».
Суд першої інстанції зазначив, що позивачем на підтвердження невиконання відповідачем кредитних зобов’язань, в якості доказу було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором відносно  ОСОБА_1 , а не на ім`я ОСОБА_2 , яка має бути відповідачем за даним позовом, оскільки кредитний договір було укладено між « ОСОБА_2  та ПАТ КБ «ПриватБанк».
Суд першої інстанції дійшов висновку, що АТ «ПриватБанк» не надано відповідних належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між ним та відповідачем кредитного договору, а тому відсутні підстави вважити, що саме відповідач отримав цей кредит та відповідно порушив умови його повернення.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Відповідач викликався в судове засідання, шляхом оголошення на офіційному веб - сайті апеляційного суду, тому вважається, що відповідач належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи.
Справа розглядалась відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що АТ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 , у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 08.07.2010 року.
Звертаючись в суд з позовом позивач надав на підтвердження позову анкету-заяву №б/н, згідно якої  ОСОБА_2 08.07.2010 року підписала зазначену анкету та отримала кредит, розмір не зазначений, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Згідно розрахунку ОСОБА_1 станом на 31.08.2015 року має заборгованість 24905,81 грн., яка складається з наступного: 2799,61 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 6761,23 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками,12632,79 грн. – нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1050,00 грн. – нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина),1162,18 грн. - штраф (процентна складова).
Позивач в якості доказу посилається на кредитний договір б/н від 08.07.2010 року, який було укладено між « ОСОБА_2  та ПАТ КБ «ПриватБанк».
На підтвердження позову позивач посилається, як на належні та допустимі докази: розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , копію заяви-анкети ОСОБА_2 , Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію паспорта ОСОБА_1 .
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи знаходиться копія заяви від імені ОСОБА_2 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та заяв на відкриття рахунку від 08.07.2010 року. 
Зазначена заява не містить інформації про отримання відповідачем кредиту на який посилається позивач в позові, а також процентної ставки.
В суді апеляційної інстанції представник позивача надав, на підтвердження, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є одна і та особа, копію паспорта в якому зазначено прізвище – ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Суд апеляційної інстанції дослідив зазначений доказ і дійшов висновку, що докази на які посилається позивач не місять інформацію,яка б давала можливість зробити висновок, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є одна і та ж особа. 
Встановлені обставини дають підстави зробити висновок,що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позову.
Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону. 
Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,                              
ПОСТАНОВИВ:
   Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», залишити без задоволення.
Заочне рішення Гайворонського районного суду  Кіровоградської області від 16.12.2019 року , залишити без змін.
Текст постанови складено 16.06.2020 року.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий: 

Судді: