Справа № 127/31124/19
Провадження № 22-ц/801/684/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин  С. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року	Справа № 127/31124/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Ковальчука О.В.,
суддів :                        Сала Т. Б., Якименко М. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент Банк», Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про стягнення списаних грошових коштів та процентів з карткового рахунку,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 16 січня 2020 року у м. Вінниці суддею цього суду Волошиним С. В., зі складанням його повного тексту 17 січня 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент Банк» (далі - АТ «Акцент Банк»), Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк») про стягнення списаних грошових коштів та процентів з карткового рахунку, мотивуючи його тим, що з лютого 2013 він є клієнтом банку АТ «А - Банк» та користувачем кредитної картки № НОМЕР_1 . 
10 квітня 2018 року позивач, маючи низький рівень зору, за допомогою свого сина ОСОБА_2 намагався здійснити операцію по зняттю готівки у сумі 2000 грн. зі свого кредитного рахунку у АТ «А - Банк» через банкомат АТ «Креді Агріколь Банк» за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька 66, проте банкомат видав два чеки, на яких вказано про неможливість проведення цієї операції. Цього ж дня на мобільний телефон позивача надійшло повідомлення від АТ «А - Банк» про зняття готівкових коштів у сумі 2000 грн. та комісії 65 грн., 68 коп. 27 квітня 2018 року позивач звернув увагу та те, що залишок коштів на його рахунку не співпадає з його витратами на суму 2065 грн. 68 коп., які він не зміг зняти 10 квітня 2018 року.
Позивач неодноразово звертався до відділення АТ «А - Банк» щодо повернення неправомірно знятих коштів, проте банк будь-яких заходів не вжив. Також позивач звертався до АТ «Креді Агріколь Банк», однак йому повідомлено, що всю відповідальність за зняття коштів несе АТ «А - Банк».
З 10 квітня 2018 року АТ «А - Банк» нараховує позивачу відсотки на кошти в сумі 2065 грн. 68 коп., розмір яких за 18 місяців становить 1450,08 грн. 
Пославшись на викладене та на положення ст. ст. 614, 1073 ЦК України, Постанову НБУ № 705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використання платіжних засобів», Положення «Про порядок емісії спеціальних засобів і здійснення операцій із їх використанням», ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ «Креді Агріколь Банк» 2065, 68 грн., оскільки саме банкоматом цього банку було списано вказану суму коштів з його кредитного рахунку, а з АТ «А - Банк» стягнути суму відсотків за 18 місяці, що становить 1450, 08 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві АТ «А - Банк» зазначило, що оскаржуване позивачем рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 22 січня 2013 року ОСОБА_1 підписав заяву про те, що він, ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ «А - Банк», виявив бажання оформити на своє ім`я «Ощадкнижку» (депозит) (а. с. 97).
У поясненнях АТ «А - Банк» зазначено, що 18 лютого 2013 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, згідно з яким останньому надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 та відкрито відповідний рахунок, зі строком дії картки до вересня 2016 року включно. В подальшому позивачу видано картку «Універсальна» № НОМЕР_1 строком дії до жовтня 2021 року зі сплатою 46,8 % річних (3,9 % на місяць). З 15 березня 2017 року ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт на рівні 23 000 грн. (а. с. 102).
У чеках банкомату АТ «Креді Агріколь Банк» від 10 квітня 2018 року (час 14:18:41), (час 14:19:27) зазначено про неможливість опрацювання суми (а. с. 22).
Відповідно до виписок АТ «Креді Агріколь Банк» по картці № НОМЕР_1 від 27 квітня 2018 року № 1LQF-6OO4-A8DF-RD3B та від 04 липня 2019 року № GLFO-9UQS-9IL8-OEIL з вказаної картки через банкомат АТМ 9465 CAGRICOLE 10 квітня 2018 року було здійснено зняття готівки в сумі 2000 грн., також за виконання вказаної операції через банкомат еквайрингової компанії (не емітента електронного платіжного засобу) знято 65 грн. 68 коп. комісії. (а.с. 10, 14).
У виписці АТ «А - Банк» по картці № НОМЕР_1 від 24 березня 2019 року № 12284 зазначено про зняття 10 квітня 2018 року готівки в сумі 2000 грн. через банкомат АТМ 9465 CAGRICOLE (а. с. 12). 
Відповідно до копій Сharebacks від 02 травня 2018 року та Representments від 23 травня 2018 року, які були отримані АТ «Креді Агріколь Банк» від Міжнародної платіжної системи, 10 квітня 2018 року у банкоматі АТ «Креді Агріколь Банк» платіжною карткою № НОМЕР_1 було тричі проведено авторизацію з метою зняття грошових коштів, а саме: 1) 14:18:41; 2) 14:19:27; 3) 14:20:33. Зняття грошових коштів відбулось після третьої авторизації, а саме 10 квітня 2018 року о 14:20:33 (а. с. 41 - 47).
У листі № 20.1.0.0.0/7-20180627/603 від 21 вересня 2018 року АТ «А - Банк» повідомило ОСОБА_1 про те, що на його звернення про повернення коштів банком було сформовано запит на повернення коштів в Міжнародну платіжну систему, однак факт збою по при знятті готівки підтверджено не було (а. с. 11).
Згідно записів Лог - файлів роботи АТМ (журнальний файл банкомату АТ «Креді Агріколь Банк) ОСОБА_1 10 квітня 2018 року тричі намагався зняти кошти з банкомату шляхом фізичного використання картки № НОМЕР_1 , що тричі супроводжувалось правильним введенням пін - коду картки. Дві з наведених операцій, що відбулись о 14:18:41 та о 14:19:27 були невдалими, проте операція, яка розпочалась о 14:20:06, виявилась успішною та за нею о 14:20:52 готівку банкоматом було видано, а о 14:21:15 видану готівку було фізично отримано.
Порядок дій позивача при роботі з банкоматом, під час третьої транзакції виглядав наступним чином: 1) 14:20:06 - початок транзакції; 2) 14:20:17 - правильне введення пін коду; 3) 14:20:31 - цифрове введення запитуваної суми; 4) 14:20:37 - отримання картки з банкомату; 5) 14:20:52 - презентація готівки (надання банкоматом доступу до готівки); 14:21:15 - фізичне отримання готівки; 14:21:22 - закінчення транзакції (а. с. 48 - 52).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні 12019020030000878 від 06 липня 2019 року ОСОБА_1 05 липня 2019 року звернувся до відділення поліції з заявою про те, що 10 квітня 2018 року невідома особа невстановленим шляхом отримала кошти в сумі 2000,00 грн, які було знято з його банківської картки АТ «А - Банк» (а. с. 20).
В судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 повідомив, що він є сином ОСОБА_1 . 10 квітня 2018 року він допомагав батькові зняти готівку з кредитної картки, проте після проведення двох невдалих транзакцій зі зняття готівки з кредитної картки АТ «Акцент Банк» через банкомат АТ «Креді Агріколь Банк» та отримання двох чеків, які підтверджують невдалі транзакції, вони пішли до іншого банкомату, де їм вдалось зняти бажану суму коштів. На уточнююче запитання суду свідок повідомив, що після фізичного отримання картки з банкомату він з батьком перебував біля нього не більше 10 секунд.
Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як встановлено ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
В розумінні ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» емітент електронних платіжних засобів - це банк, що є учасником платіжної системи та здійснює емісію електронних платіжних засобів (проведення операцій з випуску електронних платіжних засобів певної платіжної системи), а еквайрингова установа (еквайр) - це юридична особа, яка здійснює еквайринг (послуга технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням електронних платіжних засобів у платіжній системі). 
Статтею 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено підстави і форми відповідальності еквайрів та емітентів.
Так, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів.
У разі правомірності переказу еквайр має завершити переказ та відшкодувати отримувачу 0,1 відсотка суми платежу за кожний день такого призупинення, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними (п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).
Відповідно до п. п. 1 п. 3 Розділу 6 «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання», затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705), банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу.
У п. 8 Розділу 6 Положення № 705 встановлено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Відповідно до п. п. 5, 6 Розділу 6 Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами наявності некоректної роботи 10 квітня 2018 року банкомата АТ «Креді Агріколь Банк» та невидачі йому готівки в сумі 2000 грн., оскільки вказане спростовується встановленими у справі обставинами.
Крім того, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що банк виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача про здійснення операцій з використанням його кредитної картки шляхом надіслання 10 квітня 2018 року смс повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_1 , проте позивач не виконав обов`язку щодо негайного повідомлення банку про платіжну операцію, яку він не здійснював, оскільки звернувся до банку лише через 2 місяці та 17 днів після списання коштів.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів коштів, списаних з кредитного рахунку позивача, та відсотків, нарахованих за використання цих коштів, оскільки ОСОБА_1 не доведено обставин безпідставного (помилкового чи несанкціонованого клієнтом) списання банком зазначених коштів.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо належного повідомлення банку щодо некоректного виконання платіжної операції, оскільки надсилання 27 квітня 2018 року електронної заявки про таку операцію, здійснену 10 квітня 2018 року, не можна вважати невідкладним повідомленням про платіжні операції, що не виконувалися.
Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції та наявність достатніх доказів для задоволення позовних вимог, оскільки вони зводяться до іншого тлумачення норм матеріального права, ніж допущене судом та до переоцінки доказів, а на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.
Крім того, апеляційним судом також враховується те, що згідно з ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак посилань на такі порушення норм процесуального права апеляційна скарга не містить, як і не містить посилань на такі порушення, які ч. 3 ст. 376 ЦПК України визначені як обов`язкові для скасування судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий                                            О. В. Ковальчук
Судді :                                                 Т. Б. Сало
                                                                  М. М. Якименко
Повний текст постанови виготовлено 26 березня 2020 року.