П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  822/2141/16 
Головуючий у 1-й інстанції:  Салюк П.І. 
          Суддя-доповідач:  Капустинський М.М. 

19 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Охрімчук І.Г. 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,
представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  ухвалу   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  27 січня 2020 року (м.Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про  визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адмінстративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.
Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №1107 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до адміністративної відповідальності заступника - начальника ГУНП в Хмельницькій області та визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №326 а/с про звільнення полковника поліції, заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року.
Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2017 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №822/2141/16 від 06 березня 2017 року залишено без змін.
25 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просив:
зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та накласти штраф відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України;
визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області щодо не поновлення ОСОБА_1 , на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року - протиправною.
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №822/2141/16 від 06 березня 2017 року набрала законної сили 05 травня 2017 року, проте досі, зі спливом майже 3-х років судове рішення залишається не виконаним, а його на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року не поновлено.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо здійснення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовлено.
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої  інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву щодо встановлення судового контролю.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що  апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
Положеннями ст.129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ч.4 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів).
Відповідно до ч.2-3 ст.14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Згідно із ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для всіх осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абз.10 п.9 мотивувальної частини).
У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 п.п.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).
В абз.3 пп.6.3 п.6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 зроблено висновок, що положення ст.267 КАС України визначають порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, тобто спрямовані на забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду". З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України", №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України", №1811/06, від 19.02.2009).
Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений ст.382 КАС України.
У відповідності до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).
Отже, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту, суд може вжити до суб`єкта владних повноважень заходи реагування у формі встановлення нового строку для подачі звіту, або накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.
Положення вищевказаної норми передбачає певну альтернативу дій суду за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень, або в разі неподання такого звіту, що полягає у виборі одного, або декількох заходів судового контролю, а саме: встановлення нового строку для подачі звіту, або накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду. Такі заходи судового контролю підлягають застосуванню у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду, або якщо в поданому звіті причини не виконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу задоволено.
Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №1107 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до адміністративної відповідальності заступника - начальника ГУНП в Хмельницькій області та визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління національної поліції в Хмельницькій області від 20 жовтня 2016 року №326 а/с про звільнення полковника поліції, заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року.
Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2017 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №822/2141/16 від 06 березня 2017 року залишено без змін.
25 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просив:
зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та накласти штраф відповідно до ч.2 ст.382 КАС України;
визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області щодо не поновлення ОСОБА_1 , на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року - протиправною.
Отже, постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року набрала законної сили. 
Однак,  відсутні беззаперечні докази виконання відповідачем постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року  у справі №822/2141/16.
Так, посилання суду першої інстанції як на небажання Позивача проходити службу та в підтвердження зазначеного висновку - посилання на подання ним власноручно написаного рапорта на звільнення з 20.10.2016 року від 22.05.2017 року, як встановленого факту, який наряду з судовим рішенням про поновлення на посаді, 23.05.2017 року і став підставою скасування Відповідачем попереднього наказу №326 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 , та, послідуючого його звільнення цією ж датою наказом №173 о/с але з іншої підстави - за власним бажанням, не може свідчити про повне виконання судового рішення - постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №822/2141/16  щодо його поновлення на посаді. Скасування Відповідачем уже скасованого судовим рішенням наказу не може свідчити про поновлення позивача на посаді, а тим більше його звільнення датою скасування але з іншої підстави. Зазначене свідчить саме про невиконання Відповідачем судового рішення. Тому такий висновок суду, покладений в основу відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо протиправності бездіяльності Відповідача та встановлення судового контролю за виконанням ним судового рішення у справі №822/2141/16 є хибним.
Таким чином, як зазначені накази не свідчать про виконання судового рішення саме в частині поновлення Позивача на посаді, так і не є належними доказами підтвердження законності дій Відповідача Акт від 13.05.2017 року №1929/121/12-2017 та довідка ГУНП №224 від 19.05.2020 року надані Відповідачем в судовому засіданні та долучені до справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у даній справі Позивачем доведена бездіяльність Відповідача, щодо непоновлення його на відповідній посаді з 20.10.2016 року, а тому заява по встановленню судового контролю підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Відповідача подати до суду протягом тридцяти днів після отримання копії цього судового рішення звіт про виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року  у справі №822/2141/16.  
Так як питання накладення штрафу на керівника відповідача можливо розглядати лише за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту, то заява позивача у частині накладення такого штрафу задоволенню не підлягає - ч. 2 ст. 382 КАС України.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нової - про  часткове задоволення заяви.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року  скасувати.
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постановити нову ухвалу.
Визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області щодо не поновлення ОСОБА_1 , на посаді заступника начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 20 жовтня 2016 року - протиправною.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області подати до суду звіт про виконання постанови  Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року  у справі №822/2141/16 протягом  тридцяти днів після отримання копії цього судового рішення.
У задоволенні решти заяви - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  20 травня 2020 року.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Охрімчук І.Г.