УХВАЛА

03 квітня 2020 року 
м. Київ
справа №2а-1003/11/1370
адміністративне провадження №К/9901/8099/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
розглянув касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області (ГУ ДФС) на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державтоінспекції Головного управління МВС України у Львівській області, про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,
У С Т А Н О В И В :
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 29.05.2019 в задоволенні адміністративного позову ГУ ДФС про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 32`060,00 грн відмовив.
Позивач оскаржив це рішення, подавши 24.06.2019 апеляційну скаргу, яку суд апеляційної інстанції ухвалою від 04.07.2019 залишив без руху у зв`язку із несплатою судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 480,90 грн, а ухвалою від 08.08.2019 повернув з тих підстав, що у встановлений судом строк позивач не усунув недоліки апеляційної скарги, залишеної без руху ухвалою суду від 04.07.2019. 
14.01.2020 позивач повторно звернувся з апеляційною скаргою, яку суд апеляційної інстанції ухвалою від 28.01.2020 залишив без руху як таку, що подана з порушенням вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України: позивач пропустив строк на апеляційне оскарження, однак питання про поновлення строку апеляційного оскарження не порушив, а підстави, вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження (труднощі щодо сплати судового збору під час первинного зверненя з апеляційною скаргою) визнані неповажними.
Ухвалою цього ж апеляційного суду від 17.02.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою з тих підстав, що позивач пропустив встановлений законом строк на подання апеляційної скарги, а обставини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані ним у клопотанні як підстави для поновлення такого строку (своєчасне звернення з апеляційною скаргою до суду вперше та повернення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції з тих підстав, що позивач не усунув недоліки апеляційної скарги через відсутність коштів, і не сплатив судовий збір), не можуть бути визнані поважними.
16.03.2020 ГУ ДФС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020, у якій просить скасувати зазначене судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, зокрема зазначає, що вперше з апеляційною скаргою ГУ ДФС звернулося вчасно, однак через обмежене фінансування видатків для сплати судового збору, блокування рахунків контролюючого органу органом казначейської служби у зв`язку з безспірним списання коштів, як незалежних від позивача обставин, судовий збір за подання апеляційної скарги був сплачений несвоєчасно; вказує, що контролюючим органом вживалися всі можливі заходи щодо сплати судового збору, проте ці обставини не були враховані судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 08.02.2020) до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Підставою для повернення апеляційної скарги згідно з ухвалою від 08.08.2019 було те, що позивач не усунув недолік апеляційної скарги, на який було вказано в ухвалі від 04.07.2019(до апеляційної скарги не був доданий документ про сплату судового збору у розмірі 480,90 грн).
Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.
За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (частина перша, пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Наведеними положеннями цього Кодексу адміністративного обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Зазначені позивачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав такими, що не підпадають під вище зазначений критерій, не можуть бути визнані поважними, оскільки стосуються адміністративно-організаційної діяльності суб`єкта владних повноважень. Будь-які обставини, які пов`язані з цією діяльністю, в тому числі, й ті, що негативно впливають на її ефективність, не можуть розцінюватися як такі, що надають підстави для застосування до суб`єкта владних повноважень режиму "послаблення" у відносинах, які прямо чи опосередковано стосуються особи без такого статусу. До таких обставин відносяться, зокрема обставини, що створюють труднощі у сплаті судового збору. Ці обставини не надають права суб`єкту владних повноважень у довільний час після спливу встановленого законом строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення.
Крім того, відповідно до пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, зупинення операцій по рахунках боржників не є перешкодою для проведення такого платежу, як сплата судового збору.
Доводи позивача, наведені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків апеляційного суду щодо неповажності наведених ним причин пропуску строку на апеляційне оскарження у цій справі, а посилання на ухвалу Верховного Суду щодо застосування норми процесуального права у подібних правовідносинах є безпідставним, оскільки питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюється судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку.
За таких обставин суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, правильно застосував норми процесуального права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
М.М. Гімон 
М.Б. Гусак,
Судді Верховного Суду