ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/9915/19                                        Головуючий суддя І інстанції Губська Я. В.
Провадження № 22-ц/818/1962/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах про приватну власність

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.,
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року, постановлену у складі судді Губської Я.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, 

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Представником відповідача – адвокатом Красніковим П.І. заявлено клопотання про залучення до справи доказів – 1000 договорів дарування грошових коштів, укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 05.01.2019, з посиланням на вимоги ст.ст. 76-80, 83,95 ЦПК України.
Представник відповідача – адвокат Ольховський М.М. підтримав клопотання.
Позивач та представник позивача заперечували щодо даного клопотання, вказуючи, що порушена процедура їх подання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року залишено без розгляду клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Краснікова П.І. про залучення до матеріалів справи письмових доказів.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Красніков П.І. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, так як постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права, а отже є незаконною.
Вказав, що 19.08.2019 відповідач отримав відповідь на відзив від позивача з додаванням нових доказів у справі, та ознайомившись з його змістом, вважав за необхідне надати суду копії відповідних договорів дарування грошових коштів на підтвердження своїх заперечень на позов. 
Зазначив, що 20.08.2019 у судовому засіданні ще до початку розгляду справи по суті суду першої інстанції були подані відповідні оригінали договорів дарування, проте з урахуванням їх кількості – 1000 шт. судом вони до справи залучені не були.
Вважає, що про вказане свідчить і той факт, що 20.08.2020 позивачем була подана до суду відповідна заява (аркуш справи № 102), в якій позивачка зазначає та просить суд отримати від відповідача копії договорів дарування, що були надані в судовому засіданні 20.08.2019.
Зауважив, що посилання суду щодо подання доказів з порушенням порядку не відповідає дійсності та повністю спростовується матеріалами справи, зокрема заявою позивача.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
ОСОБА_3 надала суду заяву-пояснення, в якій зазначила, що 25.07.2019 представник ОСОБА_1 – адвокат Красніков П.І. подав до суду відзив на позов, до якого долучив письмові докази, одним з яких був один екземпляр договору дарування на 500000 гривень, тобто дарування однією сумою, як зазначено в договорі.
Нею було надано суду відповідь на відзив, в якому зазначено, зокрема, що договір дарування на суму 500000 грн не посвідчений нотаріально і тому є нікчемним. Після цього представник ОСОБА_1 – адвокат Красніков П.І. вирішив додатково виготовити 1000 договорів дарування на загальну суму в 500000 грн.
Послалась на те, на запитання суду в останньому судовому засіданні в Київському районному суді м. Харкова, представник ОСОБА_1 – адвокат Красніков П.І. відповів, що ці 1000 екземплярів договорів дарування є теж саме, що й той договір дарування на одну суму 500000 грн, який він надав суду разом з відзивом на позов, тобто по суті визнав, що 1000 штук договорів дарування були виготовлені вже в процесі розгляду справи в районному суді. Слід зазначити, що мати відповідача, яка нібито подарувала відповідачу 500000 грн, говорила в суді під присягою, що підписувала один договір дарування, а не 1000 договорів.
Зауважила, що 20.08.2019 представник ОСОБА_1 – адвокат Красніков П.І. в судовому засіданні не подавав 1000 договорів дарування, не заявляв клопотання про долучення 1000 договорів дарування до матеріалів справи. Представник відповідача не заявляв суду клопотання про поновлення строку для приєднання 1000 договорів дарування до матеріалів справи, як того вимагає ЦПК України, оскільки вже тоді пропустив строк на їх подання і, як того вимагає ЦПК України, не надав позивачу до 20.08.2019 копій 1000 договорів дарування.
Послалась на те, що після закінчення судового засідання 20.08.2019 представник відповідача сказав, що в нього є 1000 якихось договорів дарування, на що секретар суду сказала, що він може подати їх через канцелярію суду, але він відповів, що в нього є тільки оригінали і йому необхідно зробити 1000 копій і тільки потім він надасть їх до суду.
Позивач вказала, що оскільки вона їздить до суду з міста Ізюм, то вона заздалегідь написала заяву про ознайомлення і надання копій договорів, якщо такі були б, щоб, якщо вони будуть надані суду, не затягувати судовий розгляд і заздалегідь підготуватися до наступного судового засідання.
Зазначила, що 1000 договорів дарування представник ОСОБА_1 – адвокат Красніков П.І. так і не подав до канцелярії суду ні в цей день, ні на наступний, ні через місяць.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
ОСОБА_3 у своїх заявах-поясненнях просила суд розглядати апеляційну скаргу без її участі.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача – адвоката Ольховського М.М.,за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Нормою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 21.05.2019 відкрито провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 11.06.2019 з викликом сторін.
З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2019 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника відповідача – адвоката Краснікова П.І. на 26.07.2019.
25.07.2019 до суду поданий відзив, поданий адвокатом Красніковим П.І. з доказами в обґрунтування наданих заперечень, в тому числі і договір дарування грошових коштів на 500000 грн від 05.01.2019. Також, ним подане клопотання про виклик свідків.
20.08.2019 адвокатом Красніковим П.І. подано клопотання про відкладення судового засідання та клопотання про витребування доказів.
Згідно з ухвалою суду від 20.08.2019 вирішено питання про витребування доказів.
20.08.2019 до суду подана відповідь на відзив позивача з доказами на підтвердження зазначеного.
Відповідно до матеріалів справи та протоколу судового засідання від 19.11.2019 по даній справі вирішені клопотання сторін, які не були заявлені з клопотаннями про поновлення строку та розпочато судовий розгляд по суті позовних вимог, надані пояснення сторін в якості свідка.
В наступних судових засіданнях 18.12.2019, 22.01.2020 продовжено судовий розгляд з пояснень сторін, допитом заявлених свідків.
Залишаючи без розгляду клопотання про залучення доказів, суд першої інстанції вказав, що представником відповідача порушена процедура подачі доказів на стадії судового розгляду 18.12.2019 та не було заявлено клопотань, враховуючі ті обставини, що представником відповідача вже був поданий відзив разом з доказами в обґрунтування заперечень, який долучений до матеріалів справи.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України.
Відповідно до статті 11 ЦПК України у цивільному судочинстві діє принцип пропорційності, який означає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Згідно частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Заявляючи клопотання про залучення доказів на стадії судового розгляду представник відповідача посилається на вимоги ст.ст. 76-80, 83,95 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Частиною 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Згідно зі ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
За вимогами ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи – також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 20.08.2019 до матеріалів справи не залучались 1000 копій договорів дарування грошових коштів (т. 1 а. с. 67).
Адвокатом Красніковим П.І. не було подано клопотання про поновлення визначеного судом строку на подання доказів на підтвердження заперечень проти позову, які мають подаватися разом з відзивом на позов, з посилання на докази поважних причин цієї затримки.
Внаслідок цього настали наслідки, передбачені ч. 2 ст. 126 ЦПК України – залишення документів без розгляду, що відповідає принципам змагальності, пропорційності та змісту згаданої норми ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України у поєднані з положенням ст. 44 ЦПК України про необхідність дотримуватися добросовісного використання процесуальних прав. 
Сторона відповідача не позбавлена можливості заявити клопотання до суду першої інстанції про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, заявивши клопотання про поновлення процесуального строку на їх подання відповідно до вимог ст. 127 ЦПК України.
З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи скарги, за їх необґрунтованістю, вони висновків суду не спростовують, судом першої інстанції постановлено ухвалу із дотриманням згаданих норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 11 червня 2020 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                І.В. Бурлака.

                                                                               А.В. Котелевець.