УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/3868/19 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л. 
Категорія 50 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря                Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №286/3868/19 за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 06 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Гришковець А.Л. в м.Овручі, 

в с т а н о в и в :

18 грудня 2019 року Овруцьким районним судом Житомирської області, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше і не більше встановлених законодавством розмірів для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2019 і до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до досягнення ОСОБА_3 повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 192 грн 10 коп. в дохід держави. 

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу від 18 грудня 2019 року, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області, за нововиявленими обставинами та просив переглянути судовий наказ і перший пункт його змінити в частині розміру аліментів, а саме: стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.11.2019 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а другий пункт наказу скасувати. В обгрунетування заяви вказував, що при видачі наказу в частині стягнення розміру аліментів, суд не з`ясував і не врахував, що він є інвалідом 2-ї групи, тобто має особливі потреби при самозабезпеченні життєдіяльності та режиму харчування, при пересуванні, оздоровленні та підтриманні належного рівня загального стану здоров`я. Крім того, у вересні 2019 року він переніс складне та дороговартісне  відкрите   хірургічне втручання на серці, про що заявниці було достеменно відомо, а також довготривалу постопераційну реабілітацію. Після хірургічного втручання йому призначено пожиттєвий прийом ряду медпрепаратів, на які він витрачає і має надалі  витрачати значні кошти. Також, він несе значні витрати з оренди квартири в м. Ірпінь, поблизу помешкання сина, який надає йому допомогу у побуті та реабілітації. Вони із заявником і на даний час перебувають в шлюбі та він кожен місяць надавав кошти на дитину в розмірі близько 2000-2500 грн та купував дитині речі, одяг та інше. Суд  перевищив свої повноваження в частині заявлених вимог та стягнув з нього судовий збір в сумі 192 грн 10 коп., хоча заявник про це не просила та він звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 06 лютого 2020 року судовий наказ від 18.12.2019 по справі №286/3868/19 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дитину – ОСОБА_3 скасовано та  ухвалено нове рішення, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше і не більше встановлених законодавством розмірів для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2019 і до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви. В обгрунтування апеляційної скарги, зокрема зазначає, що боржником не надано доказів на підтвердження обставин передбачених законом про перегляд виданого наказу про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами. Суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою фактично вирішив спір про зменшення розміру аліметів. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

У листопаді 2019 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з  ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

18 грудня 2019 року Овруцьким районним судом Житомирської області за заявою ОСОБА_2 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше і не більше встановлених законодавством розмірів для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2019 і до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до досягнення ОСОБА_3 повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 192 грн 10 коп. в дохід держави. 

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу від 18 грудня 2019 року, виданого Овруцьким районним судом Житомирської області, за нововиявленими обставинами та просив переглянути судовий наказ і перший пункт його змінити в частині розміру аліментів, а саме: стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.11.2019 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а другий пункт наказу скасувати.

Заява  ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Овруцького районного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року за нововиявленими обставинами, обгрунтована тим, що при видачі наказу в частині стягнення розміру аліментів, суд не з`ясував і не врахував, що він є інвалідом 2-ї групи, тобто має особливі потреби при самозабезпеченні життєдіяльності та режиму харчування, при пересуванні, оздоровленні та підтриманні належного рівня загального стану здоров`я. Крім того, у вересні 2019 року він переніс складне та дороговартісне  відкрите   хірургічне втручання на серці, про що заявниці було достеменно відомо, а також довготривалу постопераційну реабілітацію. Після хірургічного втручання йому призначено пожиттєвий прийом ряду медпрепаратів, на які він витрачає і має надалі  витрачати значні кошти. Також, він несе значні витрати з оренди квартири в м. Ірпінь, поблизу помешкання сина, який надає йому допомогу у побуті та реабілітації. Вони із заявником і на даний час перебувають в шлюбі та він кожен місяць надавав кошти на дитину в розмірі близько 2000-2500 грн та купував дитині речі, одяг та інше. Суд  перевищив свої повноваження в частині заявлених вимог та стягнув з нього судовий збір в сумі 192 грн 10 коп., хоча заявник про це не просила та він звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Частиною восьмою статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).
Згідно із пунктами 3, 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених статтею 423 ЦПК України, є, те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів), а також неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів, не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Обставини, зазначені ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового наказу, за своєю природою не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки самі по собі ці обставини не є підставою для відмови у видачі судового наказу за правилами статті 165 ЦПК України.
Наведене вище суд першої інстанції не врахував, а тому дійшов до необгрунтованого висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим постановив ухвалу із порушенням норм процесуального права. 
 У відповідності до частин другої, третьої та сьомої статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.
Тлумачення вищенаведених положень статті 429 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд після скасування місцевим судом рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами і ухвалення нового рішення по суті заявлених вимог має перевірити законність такого судового рішення, та, відповідно до положень статті 374 ЦПК України, прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.
При цьому суд апеляційної інстанції повинен виходити із того, що за відсутності нововиявлених обставин, суд першої інстанції мав постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, тому незалежно від форми процесуального документу (ухвала чи постанова), яку суд першої інстанції постановив з порушенням норм процесуального права (за відсутності нововиявлених обставин), апеляційний суд в межах своїх повноважень повинен скасувати рішення суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого у цій справі віднесено вирішення питання про розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по суті. Нормами ЦПК не передбачено права суду апеляційної інстанції постановляти ухвалу про задоволення такої заяви чи відмову у її задоволенні.
Вказаної практики Верховний Суд також дотримується у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 2610/12441/2012 (провадження № 61-17970св18).
Зважаючи на наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2   задовольнити частково.
Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 06 лютого 2020 року скасувати, справу направити  для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 03 березня 2020 року.

Головуючий 

Судді