Справа № 369/13132/19                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції - Омельченко М.М.
Провадження № 33/824/217/2020                                                                        Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 26 лютого 2020 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
секретар:                                                                                                 Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                             
особи, яка притягається до відповідальності                                      ОСОБА_1 ,
захисника                                                                                               Александрова Д.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року, якою:
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, 21.09.2019 о 00 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , в смт Ворзель, Київської області (автодорога Т 1001) у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За результатами тестування на приладі «Alcotest 6810» станом на 00 год. 17 хв. у повітрі, видихнутому водієм ОСОБА_1 , виявлено 0,78 проміле етилового спирту. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. «а» п. 2.9 ПДР України.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О. подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.11.2019 щодо ОСОБА_1 та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Викликати свідків складання протоколу, допитати їх з приводу обставин складання протоколу, викликати поліцейського, який склав протокол відносно ОСОБА_1 та допитати з приводу обставин складання протоколу.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу не маючи доказів повідомлення гр. ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, маючи клопотання адвоката про відкладення розгляду справи.
Окрім того, до розгляду справи суд підійшов формально, спрощено, порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.266 КУпАП, під час ознайомлення адвоката з матеріалами справи не надав для перегляду «CD диск» з записом з боді-камер працівників поліції. Суд дійшов хибного висновку щодо наявності остаточно сформованої позиції у розгляді вказаної справи, викладеної у клопотанні про направлення справи на доопрацювання (дооформлення), направленої на електронну пошту суду.
Також, на думку захисника суд не мав достатніх підстав для розгляду справи 04.11.2019 без участі ОСОБА_1 та адвоката Александрова Д.О.
Окрім того, в протоколі зазначено, що своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 ПДР України. Однак відповідальність за ст.130 КУпАП настає за порушення пункту 2.9 «а» ПДР України. Суд не може самостійно вносити зміни до протоколу та кваліфікації дій водія. Відповідальність за правильність складання протоколу цілком покладена на поліцію при складанні протоколу.
Апелянт зазначає, що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці, оскільки спиртні напої не вживав, огляд проводився поліцейським за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, на вимогу поліції відмовився поставити свій підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та чеку з результатами огляду, законні підстави для складання протоколу та притягнення водія до відповідальності відсутні. Від підпису протоколу та складання пояснень водій не відмовлявся, йому просто не надали такої можливості, поліцейський склав протокол за показниками приладу «Драгер» з якими водій не погодився. Огляд водія ОСОБА_1 відбувся з порушенням вимог чинного законодавства, тому вважається недійсним. Після непогодження з результатами огляду поліція не направила та не доставила водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, від поліцейських не було пропозиції пройти огляд у закладі охорони здоров`я, поліцейські склали протокол за показниками з якими водій не був згоден. За власною ініціативою водій до закладу охорони здоров`я не звертався.
Також, захисник звертає увагу на те, що під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції використовували для фіксації процедури звичайний мобільний телефон, нагрудну відеокамеру (відеореєстратор) не використовували.
 
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення захисника Александрова Д.О., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, 
пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
 
Відповідно до ст.245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.
Так, ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 058447  від 21 вересня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ,заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу свідки не зазначили;
- чеком-роздруківкою приладу «Drager Alcotest », який підписаний особою, яка його проводила, результат якого становить 0,78 проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складений поліцейським Ірпінського ВП ст. лн. поліції Стушуком О.Г. та підписаний свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;
- відеозаписом з відеокамери поліцейських, з якого вбачаються обставини зупинки ОСОБА_1 та проведення освідування останнього на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з будь-якими заявами до працівників поліції з приводу неправомірності їх дій не звертався, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу не подавав.
Доводи захисника про те, що працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була порушення процедура проведення огляду на стан сп`яніння - є необґрунтованими. Так, з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» погодився, будь-яких запереч з цього приводу не висловлював. Крім того, після встановлення результатів огляду на стан сп`яніння, про незгоду з ними не зазначав. Ставити підпис у протоколі, або відмовитися від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення - це є право особи.
Доводи захисника про те, суддя приймаючи рішення вийшов за межі протоколу, оскільки в протоколі зазначено, що водій порушив п. 2.9 ПДР України, а суд зазначив, що 2.9 «а» ПДР України, є безпідставними. Так, п.2.9 ПДР передбачає декілька складів порушень ПДР. В даному випадку, суд прийняв рішення та визнав винним ОСОБА_1 за встановленими в суді обставинам, а саме за тими, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , в смт Ворзель, Київської області в стані алкогольного сп`яніння, тобто без дотримання вимог п.2.9 «а» ПДР України.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 04 листопада 2019 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Д.О. слід залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада2019 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 - адвоката Александрова Дмитра Олександровича - залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                       О.М. Рудніченко