Постанова 
Іменем України
 
10 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 303/4913/17
провадження № 61-35132св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Cімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                 Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідачі: Мукачівський центр позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області, Управління освіти Виконавчого комітету Мукачівської міської ради,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 28 березня 2018 року у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Кожух О. А., Мацунича М. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мукачівського центру позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області, Управління освіти Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку.
Позовна заява мотивована тим, що з 1994 року вона працювала на посаді керівника гуртка в Мукачівській станції юних техніків Мукачівської міської ради. 
На підставі наказу від 20 травня 2015 року № 25-к її було звільнено з посади з 02 червня 2015 року у зв`язку з ліквідацією установи за рішенням 70-ї позачергової сесії Мукачівської міської ради 6-го скликання від 15 січня 2015 року № 1310.
Позивач зазначала, що законність цього рішення оскаржувалася у судах різних інстанцій та 10 травня 2017 року їй стало відомо про постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2015 року, якою було скасовано зазначене рішення міської ради про ліквідацію Мукачівської станції юних техніків.
Позивач просила суд визнати незаконним і скасувати наказ від 20 травня 2015 року № 25-к «Про звільнення» за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, поновити її на посаді керівника гуртків Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради, але не нижче займаної посади, стягнути з Управління освіти Виконавчого комітету Мукачівського міської ради середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені по день фактичного розрахунку (ухвалення рішення суду), що складає 72 532,79 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2017 року у задоволені позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 пропустила встановлений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, підстави для визнання строку пропущеним з поважних причин судом не встановлено.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 28 березня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. 
Визнано незаконним і скасовано наказ «Про звільнення ОСОБА_1 » від 20 травня 2015 року № 25. 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника гуртків Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області.
У решті позову відмовлено. 
Стягнуто з Мукачівського центру позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області та Управління освіти Виконавчого комітету Мукачівської міської ради в дохід держави 1 344,00 грн у відшкодування судового збору (по 672,00 грн із кожного).
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що обставини справи, показання свідка та письмові докази в їх сукупності є достатніми для висновку про те, що ОСОБА_1 не пропустила строк звернення до суду. Установлений судом першої інстанції факт порушення трудових прав ОСОБА_1 відповідачами не оспорений, позовні вимоги про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі підлягають задоволенню. Однак, вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягає, оскільки згідно з статтею 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Тобто, заявлена вимога не входить до предмету доказування у спірних правовідносинах і суперечить належним до застосування нормам матеріального права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, у якій ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачів середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у цій частині. В іншій частині судове рішення не оскаржується та судом касаційної інстанції не переглядається.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу зсуду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував статтю 235 КЗпП України.
У липні 2018 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому Управління освіти Виконавчого комітету Мукачівської міської ради просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що ОСОБА_1 працювала керівником гуртків Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області з 17 жовтня 1994 року і була звільнена з цієї посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України з 02 червня 2015 року у зв`язку з ліквідацією установи (наказ Мукачівської станції юних техніківМукачівської міської ради Закарпатської області від 20 травня 2015 року № 25-к, довідка Мукачівського центру позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області від 15 серпня 2017 року № 01-10/124, а. с. 5).
Рішенням Мукачівської міської ради від 15 січня 2015 року № 1310 «Про внесення змін у структуру, штат та чисельність виконавчих органів Мукачівської міської ради, комунальних установ та організацій» ліквідовано Мукачівську станцію юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області з 01 червня 2015 року.
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2015 року, рішення Мукачівської міської ради від 15 січня 2015 року № 1310 «Про внесення змін у структуру, штат та чисельність виконавчих органів Мукачівської міської ради, комунальних установ та організацій» визнано незаконним та скасовано. 
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року скасовано реєстраційні дії, що пов`язані із внесенням до Єдиного державного реєстру запису про припинення Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області (а. с. 54-59).
На виконання зазначеної постанови державним реєстратором 29 вересня 2016 року скасовано державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті ліквідації, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З 29 вересня 2016 року Мукачівська станція юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області, в якій працював позивач, відновила свою роботу, оскільки скасовано реєстраційну дію, пов`язану з її ліквідацією.
Суд апеляційної інстанції встановив, що у позові та в заяві про поновлення строку звернення до суду від 29 серпня 2017 року ОСОБА_2 як представник ОСОБА_1 зазначала, що про постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2015 року стосовно незаконності ліквідації Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області останній стало відомо 10 травня 2017 року. Обидві заяви підписані лише ОСОБА_2 (а. с. 1-2, 8). Водночас у заяві про поновлення строку зазначено, що вказана постанова була отримана ОСОБА_1 в кінці серпня 2017 року через канцелярію Мукачівського міськрайонного судуЗакарпатської області.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджував, що про обставини визнання ліквідації Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області незаконною і відновлення її роботи ОСОБА_1 стало відомо в серпні 2017 року після відповідних звернень, у зв`язку з чим вона 29 серпня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою про поновлення на роботі. У цій заяві було помилково зазначено дату 10 травня 2017 року.
Оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 була відсутня, то в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, що про обставини, які стали підставою для звернення до суду за вирішенням трудового спору, їй стало відомо лише в серпні після відповідних звернень до Мукачівського міськрайонного судуЗакарпатської області, Мукачівської міської ради та внаслідок спілкування з колишніми колегами.
12 серпня 2017 року ОСОБА_1 зверталася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з проханням надати інформацію про наявність або відсутність звернення громадян із позовною заявою до Мукачівської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення Мукачівської міської ради від 15 січня 2015 року № 1310, а за наявності звернення і розгляду справи по суті - надати належно завірену копію судового рішення (а. с. 3), та до Мукачівської міської ради - з проханням надати письмову довідку про час роботи і заробітну плату (а. с. 4).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Встановивши, що суд першої інстанції, відмовляючи в позові за пропуском строку звернення до суду, виходив з вказаної представником ОСОБА_2 у позовній заяві та заяві про поновлення строку дати 10 травня 2017 року, яка визнана помилковою самим же ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, заперечена ОСОБА_1 та спростована показаннями свідка, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не пропустила строк звернення до суду та про те, що оскільки установлений судом першої інстанції факт порушення трудових прав ОСОБА_1 відповідачами не оспорений, позовні вимоги про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягає, оскільки при винесенні рішення про поновлення на роботі суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Таким чином вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені по день фактичного розрахунку, яка передбачена статтею 117 КЗпП України та вимога про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка передбачена статтею 235 КЗпП України є взаємовиключними.
Разом з тим, згідно з принципом jura novit curia(«суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Помилкова юридична кваліфікація позивачем вимоги про стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України замість статті 235 КЗпП України, не призведе до неправильного вирішення спору з огляду на встановлені судами обставини справи та відповідні висновки щодо суті спору.
Системний аналіз частини другої статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що ця норма не обумовлює стягнення середнього заробітку окремою вимогою, а навпаки містить пряму норму закону про одночасне вирішення питання про поновлення на роботі та про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував та помилково не стягнув середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, правонаступником прав та обов`язків Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області є Мукачівський центр позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області, а тому належним відповідачем у справі, до якого має бути звернута вимога є Мукачівський центр позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області, який є юридичною особою і може бути стороною у цивільному процесі (стаття 48 ЦПК України).
Виходячи з довідки про доходи ОСОБА_1 від 16 серпня 2017 року, заробітна плата позивача за останні два повних календарних місяці роботи (квітень-травень 2015 року) становила 4 925,18 коп. Робочих днів було 40 (20 день в квітні та 20 днів у травні). Середньоденний заробіток становив 123,13 грн (4 925,18 грн/40 робочих днів). З дня звільнення позивача (02 червня 2015 року) по дату поновлення (28 березня 2018 року) час затримки складає 712 робочих дні.
З урахуванням порушення трудових прав позивача та вимог статті 235 КЗпП України з Мукачівського центру позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 червня 2015 року до 28 березня 2018 року, який становить 87 668,56 грн з урахуванням утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 412 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення в частині вирішення вимог про стягнення середнього заробітку підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 412, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 28 березня 2018 року в частині вимог про стягнення середнього заробітку скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити.
Стягнути з Мукачівського центру позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 87 668,56 грн з урахуванням утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
  Головуючий  	  В. М. Сімоненко 	
  Судді:	  А. А. Калараш     С. Ю. Мартєв      Є. В. Петров     С. П. Штелик