УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

10 квітня 2020 року  

м.Київ
справа №127/6143/16-а
адміністративне провадження №К/9901/8176/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Желєзного І.В.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 
на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 (колегія у складі суддів Курка О.П., Гонтарука В.М., Білої Л.М.) 
у справі № 127/6143/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області
про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії і зобов`язання вчинити певні дії.  

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Позивач  просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку пенсії та обмеження її розміру;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії  відповідно до статті 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (зі змінами внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-111, яка була чинна на час призначення пенсії (01.05.2005) у розмірі 90 % від середньомісячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Вінницької області від 06.06.2016 № 18/194 із 01.02.2016 без обмеження розміру.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2016 позов задоволено.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.
24.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 у зв`язку із виключними обставинами. Виключність обставин мотивував тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017. Суд виходив з того, що Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 не може змінювати правове регулювання правовідносин, оскільки такі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.
23.03.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020.
Скаржник просить відкрити касаційне провадження у цій справі, посилаючись на абзац 6 частини 4 статті 328 КАС України та, одночасно, відповідно до частини 6 статті 346 КАС України просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду через порушення предметної юрисдикції.
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, Суд зазначає, що Касаційний адміністративний суд з ціє ж підстави у аналогічній справі передавав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду
Ухвалою від 25.03.2020 у справі №808/1628/18 Велика Палата повернула справу для розгляду Касаційному адміністративному суду, оскільки не вбачала різності судової практики та кількісних та якісних ознак виключної правової проблеми.
У той же час, Касаційний адміністатративний суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Скаржник ОСОБА_1 касаційну скаргу мотивує не лише неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, а й тим, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 має надзвичайно важливе загальнодержавне правове значення з огляду на можливість його застосування до  правовідносин, що існували до прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення. 
Так, на переконання скаржника, це пов`язано з ти, що Держава Україна через прийняття закону, який згодом визнано неконституційним, свавільно втрутилась в право позивача на мирне володіння своїм майном, чим грубо порушила принцип верховенства права - принцип законності, ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини і захисту основоположних свобод. Не може бути визнанано законним втручання держави у майнове право особи, якщо таке втручання проведене на підставі неконституційного закону. 
Після рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7- р(ІІ)/2019 про визнання неконституційними окремих положень Закону України №1697-VIІ щодо фактичного скасування права на перерахунок пенсій вже не можна обгрунтовувати судові рішення цим неконституційним законом, оскільки в такому випадку суд порушить вимоги ст.ст. 8, 129 Конституції України щодо верховенства права, і фактично скасовує застосування на практиці вимог ст.56 та ч.3 ст. 152 Конституції України, що явно виходить за межі предметної юрисдикції адміністративних судів (ст. 19 КАС України).
У ч.1 ст.7 КАС України зазначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України, а ч.3 цієї статті зобов`язує суд застосовувати акт, який має вищу юридичну силу або положення відповідного міжнародного договору України.
Конституційний Суд України зробив правові висновки щодо дії закону у часі, яка починається з часу вступу закону в силу і припиняється із втратою ним чинності, а не з визнанням його неконституційним. Разом з тим, ці положення не можуть застосовуватись до неконституційних законів. Визнання закону неконституційним - це надзвичайна правова подія загальнодержавного масштабу, вона ознанчає, що держава через порушення принципів верховенства права порушила права громадян на отримання пенсії у відповідному розмірі.
Відповідно до пункту "а" підпункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. (Аналогічну норму передбачено ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України»). Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставою перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Ключовим правовим питанням у справі є застосування ч. 2 ст. 152 Конституції (ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України») у взаємозв`язку з п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України.
Фактично застосування норми п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України унеможливлює ефективний захист та поновлення прав особи, якій відмовлено у задоволенні позову внаслідок застосування закону, визнаного згодом неконституційним.
Оцінюючи довдои касаційної скарги, колегія суддів вважає, що порушені питання мають ознаки виключної правової проблеми, а тому касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 слід відкрити, як виняток.

Керуючись ст. 328-335, 338, 359 КАС України, Суд,  -

УХВАЛИВ:

1.   Відкрити касаційне провадження.
2.   Витребувати з Вінницького окружного адміністративного суду справу № 127/6143/16-а.
3.  Направити особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
4.   Встановити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи даної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та  оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                               А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний