ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 червня 2020 року           справа №200/14576/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Арабей Т.Г., Блохіна А.А.,
секретаря судового засідання Сухова М.Є.,
представника позивача Груєнка С.Л.,
відповідача Крамського В.Л.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі  №200/14576/19-а (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області  до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  про стягнення податкового боргу, -

                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 6800 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що заборгованість виникла на підставі рішення про застосування фінансових санкцій (штрафу) у розмірі 6800 грн від 26.04.2018 року. 
29.03.2018 року позивачем  сформовано податкову вимогу, яку направлено відповідачу поштою, яка була отримана платником податків. Вимога відповідачем не оскаржена до теперішнього часу, не відкликана податковим органом.
Відповідачем  податковий борг не погашено.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Донецькій області податковий борг в сумі 6800 гривень.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Сума грошового зобов`язання в розмірі 6800 грн на дату 01.06.2018 року не була узгодженою, оскільки відповідно до п.56.17.3 ст.56 ПК України адміністративне оскарження рішення про застосування до відповідача фінансових санкцій завершилось тільки 21.07.2018 року.
Як встановив відповідач податковий борг виник при перенесенні даних з його податкової декларації за 2015 рік в АІС «Податковий блок»  з помилкою. Посадові особи податкового органу заявили про виправлення помилки і що ніякого податкового боргу не існує.
Також позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, встановлений абз.2 ч.2 ст.122 КАС України.
Суд першої інстанції не звернув уваги, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08.04.2019 року у справі №234/4124/18 скасовано постанову адміністративної Комісії при виконавчому комітеті Краматорської міської ради №19 від 19.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.2 ст.156 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, та встановлено відсутність факту реалізації цигарок особі, яка не досягла 18 років. Отже, у позивача були відсутні підстави для прийняття рішення про застосування до відповідача фінансових санкцій (штрафу) у розмірі 6800 грн від 26.04.2018 року.
В судовому засіданні відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції. 
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував. 
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
Відповідач фізична особо-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач, як платник податків перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Донецькій області Краматорське управління, Краматорська ДПІ (м. Краматорськ).
Станом на 31.12.2018 року за відповідачем рахується податковий борг в загальному розмірі 6800 грн., який утворився внаслідок несплати узгоджених сум штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів (код бюджетної класифікації 21081500) в розмірі 6800,00 грн (а.с.12)
Заборгованість виникла у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, визначених рішенням про застосування фінансових санкцій від 26.04.2018 року №000032/05-99-40-03/2379409457 на суму 6800,00 грн (а.с.16), яке отримане відповідачем особисто 02.05.2018 року (а.с.15, зворотній бік) 
ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано податкову вимогу від 29.03.2018 №11976-44 на суму 1770,35 грн, яку 27.06.2018 року направлено відповідачу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення  та  вручено відповідачу 02.07.2018 (а.с.13-14)
Податкова вимога від 29.03.2018 №11976-44 відповідачем не оскаржувалася.
04.03.2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов (справа №200/2488/20-а) ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 26 квітня 2018 року на суму 6800,00 грн.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року у справі №200/2488/20-а визнано неповажними, наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, та його позовну заяву повернуто позивачеві (а.с.95-96)
Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що заборгованість ОСОБА_1 виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковим органом  в рішенні про застосування фінансових санкцій, яке є  чинним на час розгляду справи судом. Чинною є також і податкова вимога контролюючого органу. З огляду на зазначене за відповідачем рахується податкова заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача.
Оцінка суду.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно пп. 16.1.4. п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними з підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступним за днем такого узгодження. 
Як встановлено судом першої інстанції рішення про застосування фінансових санкцій від 26.04.2018 року надіслані відповідачу 26.04.2018 року за адресою: м. Краматорськ, вул. Велика Садова, 74/11, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань. 
Рішення отримане особисто відповідачем 02.05.2918 року, про що свідчить поштове відправлення (а.с.15) 
Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані  у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані  за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Таким чином, відповідно до приписів п.57.3 ст.57 ПК України ФОП ОСОБА_1 повинен був сплатити нараховану суму грошового зобов`язання в розмірі 6800 грн протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (02.05.2018 року), тобто до 12.05.2018 року включно.
Відповідачем подана скарга на рішення про застосування фінансових санкцій до ДФС України 11.05.2018 року, за результатами розгляду якої рішення залишено без змін, а скарга – без задоволення 10.07.2018 року (а.с.111-113) 
Отже, відповідач повинен був сплатити суму узгодженого грошового зобов`язання до 20.07.2018 року включно.
Згідно з пунктом 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідачем до дня звернення до суду з цим позовом (18.12.2019 року) не оскаржувалося рішення про застосування фінансових санкцій від 26.04.2018 року, за якими виник податковий борг,  в судовому порядку, отже визначені у них зобов`язання на час звернення податкового органу до суду з цим позовом є узгодженими.
На підставі  підпункту 14.1.175 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом є податковим боргом.
Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Отже факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.
За правилами пункту 59.1 статті 59 ПК України порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.
Як свідчать матеріали справи позивачем 29.03.30188 року сформовано податкову вимогу №11976-44 на суму 1770,35 грн, яка направлена на адресу відповідача рекомендованим повідомленням 27.06.2018 року та вручена відповідачу 02.07.2018 року (а.с.13-14)
Пунктом 59.5. статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відтак надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу.
Тобто, якщо податковим органом направлено податкову вимогу щодо раніше існуючого податкового боргу, а після цього сума податкового боргу збільшилася на суму новоствореного податкового боргу, у податкового органу не виникає обов`язку надсилати платникові податку податкову вимогу на суму збільшення.
У такому разі право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг з урахуванням новоствореного податкового боргу.
Таким чином, право на звернення до суду з цим позовом про стягнення податкового боргу з відповідача виникло у податкового органу 26.08.2018 року в 00:00 год.
Підсумовуючи викладене, суд не приймає доводи апелянта, що грошове зобов`язання в розмірі 6800 грн на дату 01.06.2018 року не було узгодженим, що адміністративне оскарження рішення про застосування до відповідача фінансових санкцій завершилось тільки 21.07.2018 року, оскільки ці доводи ніяким чином не спростовують наявність у відповідача на час звернення податкового органу до суду несплаченого узгодженого  грошового зобов`язання. Крім того, на час звернення податкового органу до суду з цим позовом (грудень 2019 року) право у позивача на це звернення  про стягнення податкового боргу з відповідача виникло ще наприкінці серпня 2018 року.
Згідно з нормами підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України податковий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків (…) здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
На час прийняття податковим органом податкової вимоги від 29.03.2018 року №11979-44 за відповідачем рахувалася недоїмка зі сплати узгодженої суми за декларацією  про майновий стан і доходи за 2017 рік військового збору та податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1770,35 грн, що підтверджується даними ІКП (11010500) (11011000)
Станом на 31.12.2018 року за відповідачем рахується сума боргу у розмірі 6800 грн, що підтверджується даними інтегрованої картки (а.с.12)
У відповідача наявний рахунок в АТ «Сбербанк Росії». 
Підсумовуючи викладене та враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не погашено суму  податкового боргу у розмірі 6800 грн, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача податкового боргу.
Є неприйнятним посилання апелянта на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08.04.2019 року у справі №234/4124/18, оскільки зазначене рішення не стосується предмету спору у цій справі з огляду на наявність узгодженого рішення про застосування фінансових санкцій до відповідача та податкової вимоги, які відповідачем не оскаржувались та є чинними на час розгляду справи та які стали підставою для звернення податкового органу до суду про стягнення податкового боргу з відповідача.
Суд зазначає, що предметом позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості  в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених податковим законодавством тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, у тому числі і штрафних (фінансових) санкцій, не охоплюється предметом даного позову, оскільки рішення суб`єкта владних повноважень, яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.
Такий правовий висновок висловив Верховний Суд в постанові від 19.02.2019 року у справі №807/495/17.
Доводи відповідача про виникнення податкового боргу внаслідок перенесення даних з податкової декларації за 2015 рік в АІС «Податковий блок»  з помилкою суд не приймає до уваги, оскільки ці доводи не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами.
Стосовно доводів апелянта про пропуск податковим органом строку звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, встановленого абз.2 ч.2 ст.122 КАС України, суд зазначає наступне.
Приписи пункту 102.4 статті 102 ПК України надають контролюючому органу право на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні грошового зобов`язання, протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду.
Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений статтею 102 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 25.02.2020 року у справі №1340/5767/18.
Є помилковими  доводи відповідача, що висновок  Верховного Суду у зазначеній постанові стосувався застосуванню строків у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки порядок розгляду справи в спрощеному чи позовному провадженні не змінює правове застосування норм податкового кодексу щодо строку звернення податкового  органу до суду з позовом про  стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
При цьому, як визначено у вищезазначеній постанові Верховного Суду, положення Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України не містять імперативних норм щодо звернення контролюючого органу про стягнення коштів за податковим боргом виключно в порядку статті 283 КАС України або неможливості звернення в порядку загального позовного провадження без попереднього звернення з такими вимогами в порядку статті 283 КАС України. А передбачають наявність у контролюючих органів альтернативних форм звернення до суду з такою вимогою: 1) у спеціальному порядку із заявою (зі скороченими строками як звернення до суду, так і судового розгляду); 2) в загальному порядку з адміністративним позовом (із загальними строками звернення до суду та судового розгляду). Ці форми звернення не є послідовно залежними одна від одної.
Підсумовуючи викладене, суд погоджується з судом першої інстанції, що податковим органом в цій справі не пропущено строк звернення до суду.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
В зв`язку з тим, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати відповідачу ФОП ОСОБА_1 не відшкодовуються відповідно до ст.139 КАС України.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі  №200/14576/19-а – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі  №200/14576/19-а – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 23 червня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст.328 КАС України, пункту 3 розділу 6 «Прикінцеві положення» КАС України.
Повне судове рішення складено 23 червня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                   І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                     Т.Г. Арабей 

                                                                                                                    А.А. Блохін