ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" березня 2020 р.           Справа№ 920/856/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Куксова В.В.
суддів:            Яковлєва М.Л. 
          Шаптали  Є.Ю. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд"
на рішення Господарського суду Сумської області
від 15.10.2019 (повний текст рішення складено 21.10.2019)
у справі №920/856/19 (суддя Резніченко О.Ю.)
за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області
до Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд"
про стягнення 57632,68 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд" (далі - відповідач, скаржник), в якій просить суд стягнути 52  300,32 грн. пені, 5332,36 грн. штрафу за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 11.12.2017 договору підряду № 1-Р (надалі - Договір). 
Рішенням Господарського суду Сумської області від 15.10.2019 позовні вимоги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області до Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд" про стягнення 57632,68 грн. - задоволені.
Стягнуто з Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд" на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області 52300,32 грн. пені, 5332,36 грн. штрафу, 1921 грн. витрат по сплаті судового збору.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Колективне управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд", звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 15.10.2019 та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням судом норм процесуального та матеріального права. Зазначає при цьому, що позивач не передав відповідачу проектно-кошторисну документацію, тому відповідач (боржник) не міг виконати свій обов`язок через прострочення кредитора. Крім того, скаржник зазначає, що Договором не визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також не визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію, що суперечить ч. 2 ст. 877 ЦК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2019 апеляційну скаргу Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.10.2019 у справі №920/856/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., судді Яковлєва М.Л., Шаптали Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 апеляційну скаргу Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.10.2019 у справі №920/856/19 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
09.01.2020 від скаржника через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додані докази на підтвердження направлення апеляційної скарги позивачу з описом вкладення, а саме оригінал накладної №2184169 від 11.11.2019.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.10.2019 у справі №920/856/19. Роз`яснено учасникам справи, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що предметом розгляду у справі № 920/856/19 є вимоги про стягнення 57632,68 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.
З огляду на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, колегія суддів вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 11.12.2017 між сторонами було укладено Договір. Відповідно до п.1.1 Договору позивач доручає, а відповідач забезпечує виконання будівельних робіт - ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Реконструкція будівлі Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Свободи, 63.
Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений їх печатками. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Укладений між сторонами Договір є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним, а тому згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України, ст.ст. 175,193 ГК України зобов`язання за цим Договором підлягали обов`язковому виконанню сторонами.
Крім того, між сторонами було укладено додаткові угоди до Договору №№ 1-5.
Згідно з п. 2.2 Договору дата закінчення всіх видів робіт повинна бути не пізніше 20.12.2019. Додатковою угодою № 4 до Договору було змінено п.  2.2. Договору, а саме змінено дату закінчення всіх видів робіт - до 01.05.2019, а також змінено п. 13.6 Договору стосовно календарного графіку.
Відповідач в запереченнях зазначає, що позивачем неодноразово змінювався строк виконання робіт. Проте суд відхиляє вказані заперечення відповідача, оскільки  п. 2.3. Договору дозволяє позивачу змінювати графік виконання робіт, а саме у вказаному пункті зазначено, що початок та закінчення всіх видів робіт зазначається в календарному графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною Договору. Термін виконання відповідачем кожного виду (етапу, комплексу) робіт зазначається в календарному графіку виконання робіт та може змінюватись за погодженням із позивачем. Послідовність виконання видів (етапів, комплексів) робіт у календарному графіку виконання робіт визначається і може змінюватись виключно позивачем.
Згідно з п. 5.2 Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт.
Відповідач виконав роботи, які передбачені Договором. Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт № 14 дата закінчення робіт згідно з календарним графіком - 01.05.2019, сума 64576,80 грн. однак роботи були виконані та здані 22.05.2019. Відповідно до акту № 15 дата закінчення робіт згідно з календарним графіком - 01.05.2019, сума 83799,60 грн., однак роботи були виконані та здані 28.05.2019. Відповідно до акту № 16 дата закінчення робіт згідно з календарним графіком - 01.05.2019, сума 53323,60  грн., однак роботи були виконані та здані 04.06.2019.
Крім того, факт виконання робіт на вищезазначені суми підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач не виконав в цілому будівельні роботи на об`єкті будівництва, які визначені в календарному графіку виконання робіт, чим грубо порушив п. 12.2 Договору. Зазначене є підставою для застосування до відповідача відповідальності, яка передбачена п. 6 Договору, а саме стягнення з відповідача пені та штрафу.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався, тим що судом встановлений факт порушення строків виконання відповідачем робіт та те, що право на стягнення пені та штрафу самостійно встановлено сторонами у Договорі, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 52300,32 грн. пені (за загальний період з 02.05.2019 по 03.06.2019) та штрафу в розмірі 5332,36 грн. є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Розглянувши апеляційну Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне
Між сторонами виникли господарські правовідносини, а саме відносини підряду, які регулюються Главою 61 ЦК України, з урахуванням особливостей, які встановлені ГК України.
Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.
Згідно з п. п. 6.1 Договору за порушення відповідачем строків виконання робіт стягується пеня у розмірі 1 % вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вказаної вартості.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту № 14 дата закінчення робіт згідно з календарним графіком - 01.05.2019, а тому період розрахунку пені позивач визначив з 02.05.2019 по 21.05.2019. Відповідно до акту № 15 дата закінчення робіт згідно з календарним графіком - 01.05.2019, а тому період розрахунку пені позивач визначив з 02.05.2019 по 27.05.2019. Відповідно до акту № 16 дата закінчення робіт згідно з календарним графіком - 01.05.2019, а тому період розрахунку пені позивач визначив з 02.05.2019 по 03.06.2019.
Крім того, оскільки по акту № 16 прострочення було понад тридцять днів, то позивачем додатково нараховано відповідачу штраф у розмірі 10% від суми 53323,60 грн.
Щодо тверджень скаржника, що позивач не передав відповідачу проектно-кошторисну документацію, тому відповідач (боржник) не міг виконати свій обов`язок через прострочення кредитора, судова колегія зазначає наступне.
Скаржником роботи виконувались та були передані позивачу, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт. Крім того, на відповідача покладено обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 877 ЦК України, здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. В той же час, такий обсяг виконаних робіт був визначений сторонами у додатку 1 до Договору, а додатком 4 до Договору була визначена договірна ціна (кошторис).
Доводи апеляційної скарги, що Договором не визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також не визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію, що суперечить ч.  2 ст. 877 ЦК України, судовою колегією залишаються поза увагою, з огляду на те, що як вже зазначалось, Договір недійсним в судовому порядку не визнавався, а вказані доводи скаржника не спростовують обов`язку останнього виконувати умови дійсного Договору, відповідно до документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.
Посилання скаржника на справу №920/855/19 між цими самими сторонами, судовою колегією визнаються безпідставними та необґрунтованими, оскільки самим скаржником в апеляційній скарзі вказано, що дана справа між цими самими сторонами, але з іншим предметом позову.
Враховуючи встановлений судовою колегією факт порушення строків виконання відповідачем робіт та те, що право на стягнення пені та штрафу самостійно встановлено сторонами у Договорі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 52300,32 грн. пені (за загальний період з 02.05.2019 по 03.06.2019) та штрафу в розмірі 5332,36 грн. є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Сумської області від 15.10.2019 у справі №920/856/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд" на рішення Господарського суду Сумської області від 15.10.2019 у справі №920/856/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Колективного управління механізації будівництва (УМБ) об`єднання "Сумиоблагробуд" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Сумської області від 15.10.2019 у справі №920/856/19 - залишити без змін.
Матеріали справи №920/856/19 повернути до господарського суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                            В.В. Куксов 

Судді                                                                                М.Л. Яковлєв

                                                                                Є.Ю. Шаптала