Справа № 161/9513/19 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/372/20  Категорія: 39    	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
17 березня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Киці С.І.,
суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,
секретар судового засідання - Савчук О.В.,
за участю: представника відповідача Кузіна Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Михальчук Людмила Володимирівна, про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року,
В С Т А Н О В И В:
В червні 2019року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ КБ "Приватбанк", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Михальчук Л.В., про зобов`язання вчинити дії. Позов мотивує тим, що відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки від 23.04.2015 року, в результаті проведення електронних торгів, вона придбала у власність нежитлове приміщення А-5, загальною площею 92, 8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Нею проведено повний розрахунок за придбане майно, кошти надійшли на рахунок АТКБ "Приватбанк". На придбане майно нею у встановленому законом порядку зареєстроване право власності, видане свідоцтво про право власності на майно від 22.02.2016 року за № 33 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Палецькою І.Ю. В січні 2019 року, вона, як власник майна, мала намір продати вказане приміщення і звернулась до нотаріуса про оформлення договору купівлі - продажу. При перевірці нотаріусом наявності обтяжень на приміщення з`ясовано, що наявне обтяження на вказане нежитлове приміщення, накладене приватним нотаріусом Михальчук Л.В. за дорученням АТКБ "Приватбанк", за договором іпотеки, який був укладений з АТКБ "Приватбанк" попереднім власником цього приміщення ОСОБА_2 . Вона та її представник неодноразово звертались до АТКБ "Приватбанк" з заявами про зняття обтяжень з майна шляхом звернення банку з заявою до нотаріуса про зняття обтяжень з майна, однак в задоволенні заяв було відмовлено. Бездіяльність банківської установи, яка полягала у не наданні до приватного нотаріуса повідомлення (заяви) про зняття обтяжень на іпотечне майно після проведення прилюдних торгів, призвело до порушення її прав, як власника майна, і неможливості продажу майна. 
Просить суд зобов`язати ВГРУ АТ КБ «Приватбанк» звернутись до приватного нотаріуса Луцького МНО Михальчук Л.В. з заявою про зняття обтяження з нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 855769807101, що належить позивачу ОСОБА_1 . Зобов`язати приватного нотаріуса Луцького МНО Михальчук Л.В. припинити зобов`язання за іпотечним договором № 5353 від 10 жовтня 2017 року шляхом зняття обтяження на комерційне приміщення, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 та здійснити державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна. Стягнути судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року позов у даній справі задоволено. Зобов`язано Волинське ГРУ АТ КБ «Приватбанк» звернутись до приватного нотаріуса Луцького МНО Михальчук Л.В. з заявою про зняття обтяження з нерухомого майна - нежитлового приміщення, яке розташовано за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 855769807101, що належить позивачу ОСОБА_1 . Зобов`язано приватного нотаріуса Луцького МНО Михальчук Л.В. припинити зобов`язання за іпотечним договором № 5353 від 10 жовтня 2017 року шляхом зняття обтяження на комерційне приміщення, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 та здійснити державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна. Стягнуто з Волинського ГРУ АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1537 грн. Стягнуто з Волинського ГРУ АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені і документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.
Відповідач АТКБ "Приватбанк" подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає його незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127 державна реєстрація прав на підставі рішень судів проводиться виключно державним реєстратором, визначеним законом, без подання заяви заявником. Доказів на підтвердження звернення позивача до державного реєстратора із заявою про вчинення останнім дій щодо зняття обтяжень з майна матеріали справи не містять. Вимога про зобов`язання банку звернутись до приватного нотаріуса вчинити певні дії не є належним способом захисту прав та інтересів позивача. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.
Апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до акта про реалізацію предмета іпотеки від 23 квітня 2015 року, ОСОБА_1 як покупцем та переможцем електронних торгів № 68896 від 02 квітня 2015 року проведено повний розрахунок за придбане майно - нежитлове приміщення /А-5/, загальною площею 92,8 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 
ОСОБА_1 на праві власності належить майно - нежитлове приміщення /А-5/, загальною площею 92,8 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності посвідчено відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», статті 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки від 23 квітня 2015 року.
Станом на день звернення позивача до суду, щодо нерухомого майна - нежитлового приміщення /А-5/, загальною площею 92,8 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки № 5353 від 10 жовтня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 . ПАТ КБ «Приватбанк» є іпотекодержателем.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що АТКБ «Приватбанк», після реалізації предмета іпотеки - нежитлового приміщення /А-5/, загальною площею 92,8 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 не було вжито заходів щодо припинення іпотеки, чим порушено право власності позивача по справі щодо вказаного об`єкта нерухомого майна.
Вказані висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» підставою припинення іпотеки є, зокрема, реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону.
Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.
Встановлено, що в зв`язку з реалізацією предмета іпотеки, іпотека, посвідчена приватним нотаріусом Михальчук Л.В., яка була укладена попереднім власником цього приміщення ОСОБА_2 з ПАТ КБ «Приватбанк», припинена.
При цьому, як встановлено судом першої інстанції, відповідач не подав заяви про державну реєстрацію припинення іпотеки.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
З матеріалів справи встановлено, що 14 травня 2019 року адвокат Волощук О.Ф. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою про зняття обтяжень на спірне нерухоме майно, в якій просив банк вчинити дії шляхом зняття обтяження з нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Михальчук Л.В.
Згідно відповіді банку на цю заяву від 28.05.2019 року банк не розглянув заяви, оскільки довіреність на представництво інтересів ОСОБА_1 , яка була додана до заяви, не була завірена належним чином, до запиту не додано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю представником ОСОБА_1 - Волощуком О.Ф . 
Тобто, банк не відмовляв у задоволенні заяви про зняття обтяжень з підстав неповного виконання боржником основного зобов`язання чи невизнання ним факту припинення іпотеки.
Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
При цьому позов про виключення з Державного реєстру запису про обтяження нерухомого майна, внесеного на підставі договору іпотеки, має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на це майно іншою особою (банк, кредитор, іпотекодержатель тощо). Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої (якою) оспорюється та/або щодо якої здійснено аналогічний запис у відповідному реєстрі. 
Предметом спору є майно, що перебувало в іпотеці, але реалізоване в примусовому порядку на електронних торгах.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на момент звернення з позовом, державним реєстратором є 
1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав;
2) нотаріус;
3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.
Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Станом на момент звернення позивача з позовом процедуру зняття обтяження в разі припинення іпотеки врегульовано п. 35 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 відповідно до якого державна реєстрація обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, державна реєстрація припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а також державна реєстрація прав на підставі рішень судів проводиться виключно державним реєстратором, визначеним законом, без подання заяви заявником.
Пунктом 74 Порядку передбачено, що для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна іпотекою у разі придбання (передачі) за результатами прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, подається примірник акта про реалізацію предмета іпотеки.
У справі відсутні відомості про те чи зверталась позивач ОСОБА_1 безпосередньо до державного реєстратора про зняття обтяження з належного їй нежитлового приміщення з примірником акту про реалізацію предмета іпотеки.
Згідно ч. 3 ст. 31 - 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка набрала чинності на час ухвалення рішення судом першої інстанції, під час проведення державної реєстрації права власності у результаті видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) або свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, що реалізовувалося, у тому числі як предмет іпотеки, нотаріус одночасно проводить також державну реєстрацію припинення іпотеки щодо такого майна.
Колегія суддів приходить до висновку, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, у випадку припинення іпотеки є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Проте у справі, яка переглядається, ефективним способом захисту порушених прав позивача було пред`явлення позову про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, оскільки у випадку наявності рішення суду нотаріус сам повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також - припинити інше речове право (іпотеку). 
Такі висновки суду зроблені з врахуванням правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суд міг ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса, який не був відповідачем у даній справі.
Звернення до суду з позовом про зобов`язання іпотекодержателя ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" та нотаріуса вчинити дії з метою зняття заборони з нерухомого майна є неправильним способом захисту порушених прав власника майна, оскільки зняття заборони за рішенням суду та у випадку придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, відбувається без подання окремої заяви.
Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права і дійшов помилкового висновку про задоволення позову.
Рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Михальчук Людмила Володимирівна, про зобов`язання вчинити дії відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Головуючий

Судді: