ПОСТАНОВА
Іменем України

29 травня 2020 року 
Київ
справа №340/2133/19
адміністративне провадження №К/9901/2383/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
головуючого (судді-доповідача) - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за участю третіх осіб Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України, Пенсійного фонду України, Державної Казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року ухвалену у складі головуючого судді Кармазина Т.М. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року ухвалену у складі ухвалену у складі судді-доповідача Чумака С.Ю., суддів Чабаненко С.В., Юрко І.В.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1. У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив: 
- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, на його користь матеріальну шкоду, яка існує станом на 01.08.2019 року та яка виникла у зв`язку з порушенням його конституційних прав у зв`язку з не призначенням, з не нарахуванням та з не виплатою йому пенсії за вислугу років, починаючи з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року, у розмірі 20895,69 грн. у тому числі 3489,10 грн. пенсії, а також компенсації втрати частини доходів у розмірі 17406,59 грн;
- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, на його користь матеріальну шкоду у розмірі 130 000,00 грн;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на його користь матеріальну шкоду, яка існує станом на 01.08.2019 року у розмірі 225913,90 грн., у тому числі 20895,69 грн. основної пенсії та 205018,21 грн компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на його користь моральну шкоду у розмірі 120000,00 грн.
2. Позов обґрунтовано порушенням його права на пенсійне забезпечення як військовослужбовця, підтвердженого у судовому порядку, що виразилося у не призначенні, не нарахуванні та не виплаті відповідачами пенсії за відповідні періоди.
3. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за участю третіх осіб Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України, Пенсійного фонду України, Державної Казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
4. Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції зазначив, що спірні правовідносини пов`язані з відшкодуванням шкоди, яка виникла у зв`язку з порушенням конституційних прав позивача щодо не призначення, не нарахування та не виплатою йому пенсії за вислугу років, а тому стосуються цивільних правовідносин, у зв`язку з чим даний спір не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. 
5. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що предметом спору у цій справі позивачем визначено відшкодування шкоди, яка виникла у зв`язку з порушенням його конституційних прав щодо не призначення, не нарахування та не виплатою йому пенсії за вислугу років за період з 10.03.2006 по 31.12.2006 та звернув увагу, що доводи, викладені позивачем в обґрунтування адміністративного позову у цій справі стосуються заявлених ним (вересень 2013 року) та вже розглянутих судом при вирішенні спору по суті у справі № 404/8137/13-а.
IІ. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги і аргументи сторін
6. ОСОБА_1 , уважаючи судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій, прийнятими з порушенням норм процесуального права, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
7. В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що підставою для звернення до адміністративного суду стало право на пенсію за вислугу років, яка підлягає призначенню та виплаті Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області за період з 10.03.2006 по 31.12.2006 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за період з 01.01.2007 по 23.09.2016.
8. Міністерство соціальної політики України і Кабінет Міністрів України подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року залишити без змін.
ІІI. Джерела права і акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
9. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи і доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), Суд зазначає наступне.
10. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
11. За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
12. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа - учасник приватноправових відносин.
13. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
14. Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України, передбачає, що публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
15. Припис закріплений у пункті 1 частини першої статті 19 КАС України встановлює, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
16. Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
17. Стосовно терміну "публічно-владні управлінські функції", то у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України термін "публічно-" означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу; зміст поняття "владні" полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрями діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. 
18. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
19. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку щодо необхідності розгляду справи за правилами цивільного судочинства, однак Суд не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
20. Судом апеляційної інстанції було встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.05.2019, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, викладену в листі № 458/М-11 від 18.07.2013, щодо права позивача на призначення пенсії за вислугою років; зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області документи для призначення пенсії за вислугою років стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
21. Згідно з довідкою, наявною в матеріалах справи, позивач з 23.09.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та одержує пенсію за вислугу років по лінії МВС України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яка призначена відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016.
22. Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів ПФУ, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом ПФУ.
23. Кошти ПФУ відповідно до статті 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду України.
24. Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України. Управління Пенсійного фонду України підпорядковуються Пенсійному фонду України та безпосередньо відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.
25. Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 вказаного Положення).
26. Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 зазначеного Положення управління Пенсійного фонду України відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.
27. Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.
28. До 01.01.2007 органом, до повноваження якого було віднесено функцію з призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» було Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області.
29. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» було затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, яким визначено механізм передачі органам Пенсійного фонду України від Міноборони, МВС та інших органів, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України № 2262, функцій з призначення і виплати пенсій.
30. З позовних вимог у цій справі убачається, що позивач по суті просить стягнути зокрема непризначену, недораховану та неотриману пенсію за вислугу років з нарахуванням компенсації втрати частини доходів за період з 10.03.2006 по 31.12.2006 та з 01.01.2007 по 23.09.2016.
31. Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії.
32. Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року та від 04 березня 2020 року (справи №№ 750/1668/17 та 757/63985/16).
33. За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли хибного висновку, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не врахували, що спір стосовно недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.
34. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
35. Згідно із частиною першою статті 353 КАС підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
36. Порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій призвело до безпідставної відмови у відкритті провадження у цій справі, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
37. Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
38. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
39. Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року скасувати.
40. Справу направити до Кіровоградського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.
Головуючий:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська