ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8953/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Дніпровської міської ради 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року 
у справі №160/8953/19 
за позовом   ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3  
до  Дніпровської міської ради     
про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
 13  вересня 2019 р.    ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3   звернулись до суду з адміністративним позовом до   Дніпровської міської ради   в якому просили:  
- визнати незаконною бездіяльність  Дніпровської міської ради  щодо зняття з балансу 43/100 будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності позивачам;
-  зобов`язати відповідача розглянути питання щодо знаття з балансу 43/100 будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності позивачам, та складається з кімнати площею 19,2 кв.м., кімнати площею 7,9 кв.м., кухні площею 9,1 кв.м., вбиральні площею 3,7 кв.м., коридору площею 5,6 кв.м.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 р. у справі № 160/8953/19 адміністративний позов    ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3  до  Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду, Дніпровською міською радою  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 р. у справі № 160/8953/19, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалам справи,    ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 є власниками 43/100 (у кожного по 43/300) частини житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2010 року та ухвали суду від 04.01.2011 року по справі №2-245/10, а також Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8715124, №8715102, №8715073 від 04.02.2015 року.
57/100 частини вказаного будинку залишилось у комунальній власності міської ради у м. Дніпрі, якою користується громадянка ОСОБА_4 за договором найму.
На   час   звернення позивачів до суду весь будинок знаходиться на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району м. Дніпра.
Як зазначають позивачі, відповідач балансоутримувачем є формально, а фактично вони самостійно утримують своє майно, проводять капітальні та поточні ремонти, забезпечують управляння будинком, несуть відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
У зв`язку з цим, 20.03.2019 року позивачі звернулись до Дніпровської міської ради із заявою про зняття з балансу належної їм 43/100 частин будинку, але відповіді не отримали.
Позивачі, вважаючи, що  відповідачем  на протязі      тривалого  часу допущена  незаконна бездіяльність  щодо розгляду  заяви  про зняття з балансу  частини будинку, звернулись до суду з даним позовом.
Судом першої інстанції встановлено, що на заяву позивачів, яка надійшла до Дніпровської міської ради 20.03.2019 р. та зареєстрована за вхідним №35/369 відповідач оформив відповідь 26.04.2019 р. якою, відмовив у задоволенні заяви позивачів з посиланням на Порядок зняття з балансу підприємств - балансоутримувачів житлового фонду об`єктів нерухомого майна житлового призначення у місті, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради №50/22 від 21.06.2017 р.  Доказів  направлення  відповіді на адресу  позивачів, як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріали справи не містять.
Так, посилаючись на Порядок, відповідач зазначає, що не підлягає зняттю з балансу підприємств-балансоутримувачів житлового фонду частина малоквартирного житлового будинку, у якому не всі квартири приватизовані або належать до приватного сектора.
Також, посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України №301 від 20.04.2016 "Про затвердження Порядку списання з балансу багатоквартирних будинків", відповідач зазначає, що зняття з балансу частин садибних (індивідуальних) житлових будинків не передбачено. При цьому, відповідач вказує, що будинок позивачів не належить до багатоквартирних.
Дослідивши встановлені по справ обставини, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 40 Конституції України, кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України «Про звернення громадян», регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Нормами ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно зі ст. 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті обмеження його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
За приписами ч. 3 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Відповідно до  ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
З матеріалів справи вбачається, що на заяву позивачів, яка надійшла до Дніпровської міської ради 20.03.2019 р. та зареєстрована за вхідним №35/369 відповідач оформив відповідь 26.04.2019 р., тобто з порушенням термінів, визначених Законом України "Про звернення громадян",   при відсутності доказів  її  направлення на адресу позивачів.
Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд — власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно.
Згідно ст.19 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна.
Згідно ст.358 та ст. 369 Цивільного кодексу України розпорядження майном, що перебуває у спільній власності здійснюється за згодою ВСІХ співвласників. Таким чином, для легітимного балансоутримання багатоквартирного житлового будинку необхідно: а) колективна згода ВСІХ власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку про передачу спільного майна «на баланс» юридичній особі; б) укладені договори про «балансоутримання».
Рішенням Дніпропетровської міської ради №46/40 від 25.09.2013 року «Про Порядок зняття з балансу підприємств балансоутримувачів житлового фонду об`єктів нерухомого майна житлового призначення» затверджено власне сам порядок зняття з балансу підприємств балансоутримувачів житлового фонду об`єктів нерухомого майна житлового призначення.
У відповідності до вказаного Порядку власники всіх квартир і приміщень малоквартирних житлових будинків / частини домоволодіння, окремих приватизованих квартир в малоквартирних житлових будинках, де решта квартир належить до приватного сектора, керівництво об`єднання співвласників багатоквартирних будинків подають заяву до департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради щодо зняття з балансу підприємства балансоутримувача житлового фонду відповідного об`єкта нерухомого майна. До заяви надаються документи, визначені Порядком. На підставі отриманих документів Департамент готує проект рішення міської ради про зняття з балансу підприємств балансоутримувачів житлового фонду об`єктів нерухомого майна та передачу зовнішніх інженерних мереж, електро -, газо-, тепло-, водопостачання та каналізації на баланс новим власникам /балансоутримувачам/ - юридичним особам або у власність громадян з урахуванням меж експлуатаційної відповідальності, складених з відповідними підприємствами, які надають комунальні послуги.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вказаних норм чинного законодавства, колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовно того, що відповідач неправомірно належним чином не розглянув питання щодо знаття з балансу 43/100   будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності позивачам, не прийняв з цього приводу рішення.  Посилаючись на   наявність суперечливостей в питанні, яке ініційовано позивачами,  департамент  житлового  господарства  в листі від 26.04.19 р.  посилається на  необхідність  більш детальної консультації.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зобов`язання відповідача належним чином розглянути звернення позивачів щодо зняття з балансу частини будинку АДРЕСА_1 .
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни - відсутні.
Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  25 листопада 2019 р. у справі № 160/8953/19 - залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  25 листопада 2019 р. у справі № 160/8953/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко