ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 399/201/19(2-а/399/8/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,       
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу	 Інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Архіпова Володимира Володимировича 	
на рішення  Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2020р. в адміністративній справі №399/201/19(2-а/399/8/20)	
за  позовом:	ОСОБА_1  	
до:        третя особа    про:	1. Інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Архіпова Володимира Володимировича  2. Департаменту  патрульної поліції Національної поліції України 3. Державної Казначейської Служби України Батальйон патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції        визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення у вигляді штраф,- 	

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся за допомогою поштового зв`язку до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області  з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Архіпова В.В., Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної Казначейської Служби України, третя особа Батальйон патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції   про    визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення у вигляді штраф /а.с. 2-12/.
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2019р.  за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №399/201/19(2-а/399/8/20) та справу призначено до розгляду  за правилами спрощеного позовного провадження /а.с. 28-29/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що 21.03.2019р інспектором роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Архіповим В.В.,  відносно нього було складено постанову серії ЕАВ №1003911, якою його за вчинене правопорушення було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., але позивач вважає, цю постанову необґрунтованою, оскільки постанова винесена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, відповідачем справу про адміністративне правопорушення було розглянуто за місцем її вчинення, тоді як норми закону вимагають розглядати справу за місцем знаходження органу, який уповноважений розглянути справу, що призвело до порушення прав позивача, а саме він був позбавлений можливості скористатись своїми правами у повному обсязі - він був позбавлений можливості підготуватись до розгляду справи, не були вирішені клопотання, досліджені докази,  відсутні докази вчинення порушення, тому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача ЕАВ №1003911 від 21.03.2019р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити; стягнути з Департаменту патрульної поліції України  та з Державної Казначейської Служби України – витрати пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу на суму 4226грн.  
Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2019р.  у справі №399/201/19(2-а/399/8/20) адміністративний позов задоволено частково, постанову інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Архіпова В.В. серії ЕАВ №1003911 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 21.03.2019р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасовано; справу про адміністративне правопорушення  закрито; стягнуто з Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України  за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 3000 грн.; в іншій частині залишено позовні вимоги без задоволення (суддя Шуліка О.О.) /а.с. 74-80/. 
Інспектор роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Архіпов В.В,  не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 84-90/, у якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, посилаючись на незначну складність справи та неспівмірність сплачених витрат на правову допомогу,  просив скасувати рішення суду першої інстанції від 15.01.2020р.  та постановити у справі нове рішення, яким  відмовити в частині задоволених позовних вимог. 
Матеріали адміністративної справи №399/201/19(2-а/399/8/20), разом з вищезазначеною апеляційною скаргою надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 12.03.2020р. /а.с. 94/.
Разом з апеляційною скаргою заявником було заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження  рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2019р.  у справі №399/201/19(2-а/399/8/20).
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020р. у справі №399/201/19(2-а/399/8/20), поновлено інспектору роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанту поліції Архіпову В.В. строк апеляційного оскарження рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2019р.  у справі №399/201/19(2-а/399/8/20),  відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою /а.с. 97/ та ухвалою від 17.03.2020р. справу  №399/201/19(2-а/399/8/20)  призначено до апеляційного розгляду у письмовому провадженні на 07.04.2020р.  /а.с. 98/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки / а.с. 100-104/.
Позивач  у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача   та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було з`ясовано усі обставини справи, які мали суттєве значення для її вирішення та прийнято рішення без порушень норм чинного матеріального та процесуального права, просив апеляційну скаргу  відповідача  залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 15.01.2020р. у цій справі залишити без змін / а.с. 105-112, 117-130/.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з  наступних підстав. 
Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що 21.03.2019р.  інспектором роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанту поліції Архіповим В.В., відповідачем у справі, було складено постанову серії ЕАВ №1003911 про адміністративне правопорушення / а.с.15/, відповідно до якої 21.03.2019р. 15:22 годин в м. Кременчук по вул. Гагарина,4,  водій ОСОБА_1  керуючи  ТЗ HYUNDAI I30 держномер НОМЕР_1  не подав сигнал світловим  покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив  п.9.2 «б» Правил дорожнього руху  (далі – ПДР України), і вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, та за вчинення цього правопорушення цією постановою відповідача застосовано  штраф у розмірі 425 грн., і відповідно до матеріалів справи саме ця постанова відповідача є предметом оскарження у даній адміністративній справі.
Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі – Правила), нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). 
Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені       Конституцією,  законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.
Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1)  якщо водій порушив       Правила дорожнього руху;
2)  якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4)   якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7)  якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (частина 2).
Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього ж Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:
1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;
2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;
3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;
4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;
5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;
6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.
Відповідно до пп. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Підпункт 2.4 зазначених Правил встановлює, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1.
Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає можливість зробити висновок про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху,  при цьому поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а водій, що на вимогу працівника поліції  повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Правил.
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( стаття 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
А відповідно до ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи те, що предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1003911 від 21.03.2019р., що складена відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, то, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення та дотримання встановленої чинним законодавством процедури (порядку) розгляду справи певної категорії, нормами чинного процесуального законодавства покладено саме на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача у даній справі.
Відповідач під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не надав суду жодного належного доказу щодо правомірності прийняття ним оскаржуваного позивачем рішення,  як і не було надано відповідачем суду відеозапису обставин зупинення позивача 21.03.2019р. та розгляду справи відповідачем з нагрудної боді-камери відповідача, як працівника поліції, яка використовується ними під час несення патрульної служби,  також не  було надано суду жодного допустимого доказу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення на підтвердження правомірності прийняття ним постанови  ЕАВ №1003911 від 21.03.2019р., яка є предметом оскарження у даній справі.
Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи, та враховуючи положення ст. 62 Конституції України, ст. 280, 251 КУпАП, ст. 77 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог та постановив правильне рішення про скасування постанови відповідача серії ЕАВ №1003911 від 21.03.2019р.  і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому в задоволенні апеляційної скарги в цій частині вимог необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 15.01.2020р. підлягає скасуванню в частині розміру стягнутих з відповідача на користь позивача суми витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., а апеляційна скарга підлягає задоволенню в цій частині,  виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями ч.7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на обґрунтування понесених ним витрат на правову допомогу було надано до суду першої інстанції :  1) Договір №007 від 28.03.2019р. про надання професійної правничої допомоги  /а.с. 16-18/;  2) Розрахунок суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги /а.с. 19/;                           3) квитанція №007/19 про прийняття адвокатом Кучук А.О. від ОСОБА_1 4226 грн. 20 коп. за договором про надання професійної правничої допомоги /а.с. 20/; 4) акт виконаних робіт від 29.03.2019р. /а.с. 21/.
Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2020р. у справі №399/201/19(2-а/399/8/20) з відповідача на користь позивача стягнуто  витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3000 грн., а в решті позовних вимог в частині стягнення  витрат залишено без задоволення.
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування  практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують  Конвенцію та практику суду -  як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
Вирішуючи питання щодо співмірності відшкодування на користь позивача в суді першої інстанції витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3000 грн., суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що   розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, вважає, що  витрати позивача понесенні ним на правничу допомогу в розмірі 4226грн. 20коп, із яких судом першої інстанції було стягнуто з відповідача на користь позивача 3000 грн. є непропорційними складності справи, часу, який було витрачено адвокатом, обсягу виконаних робіт, про що обґрунтовано зазначив відповідач у своєму клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яке було подано суду першої інстанції 11.12.2019р. /а.с. 51-54/ і цим обставинам судом першої інстанції не було надано належної оцінки. 
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, враховуючи не значну складність цієї справи, час який був витрачений адвокатом на підготовку процесуальних документів, обсяг виконаних ним робіт, колегія суддів вважає можливим, що з урахування предмету спору: скасування постанови про накладення адміністративного штрафу в розмірі 425 грн., стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну  правничу допомогу в розмірі 500грн., а в стягненні решти суми відмовити.  
На підставі викладеного, керуючись  ст. 311, 315, 317, 321, 322       КАС України, суд,  -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу          інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Архіпова Володимира Володимировича - задовольнити частково.
Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2019р.  у справі №399/201/19(2-а/399/8/20) в частині стягнення з  Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 3000грн.  скасувати.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108646) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 500 (п`ятсот) грн.
В решті рішення  Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2019р.  у справі №399/201/19(2-а/399/8/20) залишити без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329,331 КАС України.
Повний текст виготовлено – 07.04.2020р.       
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко