ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 квітня 2020 року           справа №200/13510/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Гаврищук Т.Г.,
суддів                       Блохіна А.А., 
                                 Гайдара А.В.
за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.
за участю сторін по справі: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року в справі № 200/13510/19-а (головуючий І інстанції Давиденко Т.В., повний текст рішення складено та підписано 28 січня 2020 року в м. Слов`янськ) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, третя особа - Обласний центр медико-соціальної експертизи  про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, третя особа - Обласний центр медико-соціальної експертизи про визнання протиправними дій в частині призупинення страхових виплат у зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання поновити страхові виплати у зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання сплатити заборгованість з страхової виплати у зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними дії щодо припинення виплати щомісячних страхових виплат; зобов`язано поновити нарахування та поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з урахуванням заборгованості за період з 01.02.2018 року. 
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що припиняючи виплату страхових виплат позивачу управління діяло в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством. Відповідач також зазначив, що особам, які проходили огляд МСЕК на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження після 07.11.2014 року, необхідно повторно пройти огляд на підконтрольній українській владі території.
Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Відповідач, у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є громадянином України, що підтверджено копією паспорта серії НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловік позивача ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 11,13).
Згідно висновку експерта від 20.04.2014 року № 47 за життя ОСОБА_2 хворів на діагноз: наслідки виробничої ЧМТ з неврологічною симптоматикою, цифатолгією та інше, причиною смерті стали віддалені наслідки повторних черепно-мозкових травм на виробництві у вигляді хронічної посттравматичної енцефалопатії лікворосудинною дисціркуляцією вторинною гіпертензією, які ускладнили гострими розладами мікроциркуляції у речовині головного мозку кров оливом у бокові шлуночки головного мозку (а.с. 14-16).
Донецькою обласною профпаталогічною Медико-соціальною експертною комісією від 18.12.2014 року серії 10 ААА № 000448 встановлений причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням (а.с. 17).
Позивач 19.01.2015 року звернулась з заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ у м. Новогродівці Донецької області про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю годувальника, постановами від 19.01.2015 року відділенням виконавчої дирекції Фонду ССНВ у м. Новогродівці Донецької області ОСОБА_1 призначені та виплачені страхові виплати у зв`язку зі смертю годувальника в лютому 2015 року.
Відповідно до відповіді від 29.03.2018 року № 01-03/22-690 Новгородським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило позивача про те, що виплата щомісячної страхової виплати, як особі, яка має на це право у разі смерті годувальника припинена, у зв`язку з не проходженням МСЕК на підконтрольній українській владі території (а.с. 18).
Згідно відповіді на розгляд звернення на Урядову горячу лінію Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило позивача, що виплата щомісячної страхової виплати, як особі, яка має на це право у разі смерті годувальника припинена, у зв`язку з не проходженням МСЕК на підконтрольній українській владі території (а.с.19-21).
У червні 2019 року позивач звернулась до обласного центру МСЕК у м. Краматорську з приводу повторного розгляду причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 .
Листом обласного центру МСЕК у м. Краматорську від 05.07.2019 року № 623 позивачу відмовлено у повторному розгляді причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю медичної карти амбулаторного хворого з описом її змісту, зробленим ЛПЗ (а.с.22).
Згідно відповіді на запит від 19.06.2019 року № 0116-1534 адміністрація КНП «СЦМЛСМР» повідомила позивача, що амбулаторна карта ОСОБА_2 в реєстратурі та архіві відсутня (а.с.24).
Як вбачається з відповіді на запит від 20.06.2019 року № 01-6/703 адміністрація КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради» повідомила позивача про те, що амбулаторна карта ОСОБА_2 відсутня, свідоцтво про смерть видавалось після судово-медичного розтину (а.с.25). 
Наведені обставини сторонами неоспорюються.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст. 1 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.
Відповідно до ст. 4 Основ законодавства, залежно від страхового випадку є такі види загальнообов`язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними у ч. 1 цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до Основ законодавства.
За пенсійним страхуванням згідно ст. 25 Основ законодавства надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім передбачених п. 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.
Згідно п. 4 вказаної статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров`я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним своїх трудових обов`язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв`язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" всі страхові виплати, починаючи з 01.04.2001 року виплачуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України.
За приписам ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” страховими виплатами є грошові суми, які згідно із Законом Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Відповідно до пункту 8 статті 42 цього Закону у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати.
У разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоров`я від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний зв`язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 18.12.2014 року обласною профпатологічною МСЕК м.Донецька встановлено з 11.11.2014 року причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 в зв`язку з отриманими травмами на виробництві (довідка МСЕК від 18.12.2014 року серія 10 ААА №000448). На підставі наведеної довідки позивачеві було призначено щомісячні страхові виплати.
Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві страхових виплат.
Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях».
Абзацом 1 підпункту 26 пункту 3 вказаного Рішення Кабінет Міністрів України доручений вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв, евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації.
На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».
Абзацом 2 пункту 3 Постанови № 595 міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобов`язані забезпечити до 01 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.
Таким чином, вказаними актами передбачено необхідність припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ, організацій, їх філій (відділень), представництв та визначено граничний термін для здійснення заходів щодо їх переміщення (до 01 грудня 2014 року).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р (в редакції 07.11.2014р.) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, серед яких значиться м. Донецьк.
Тобто, розпорядженням № 1085 визначене, що станом на 07 листопада 2014 року м.Донецьк, в якому знаходилася МСЕК, де позивач отримав довідку від 18.12.2014 року серії 10 ААА № 000448, набуло статусу тимчасово окупованої території.
Відповідно до листа Міністерства охорони здоров`я України від 20.02.2015 року                № 16.01-/6392 інваліди, яким була призначена пенсія з інвалідності та соціальна допомога на тимчасово окупованій території до 07.11.2014 року занесені до електронної бази даних Пенсійного Фонду України та центрального банку даних інвалідів органів соціального захисту населення, отже вони не потребують повторного проходження МСЕК за місцем фактичної реєстрації. Це стосується і громадян, які втратили медичні документи під час евакуації.
Як встановлено судомами та підтверджено матеріалами справи, відповіддю на запит від 19.06.2019 року № 0116-1534 адміністрація КНП «СЦМЛСМР» та від 20.06.2019 року               № 01-6/703 адміністрація КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради» повідомила позивача, що амбулаторна карта ОСОБА_2 в реєстратурі та архіві відсутня.
На теперішній час амбулаторна карта ОСОБА_2 втрачена, надати весь пакет документів для повторного встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом не представляжться можливим.
Таким чином, колегія апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що довідка МСЕК від 18.12.2014 року серії 10 ААА №000448, є належним та допустимим доказом підтвердження причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом.
Разом з цим, слід зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення 
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що неврахування наданої позивачем довідки МСЕК є порушенням конституційних прав позивача на отримання належних страхових виплат.
Необхідність застосування наведених загальних принципів («Намібійські винятки») у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного суду від 04 березня 2020 року у справі №235/2008/17, від 08 квітня 2020 року у справі №242/1568/17.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року в справі № 200/13510/19-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року в справі № 200/13510/19-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 28 квітня 2020 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 28 квітня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 28 квітня 2020 року підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий:                                                                                Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                          А.В. Гайдар