УХВАЛА
28 квітня 2020 року
м. Київ
справа №716/2041/18
провадження №51-1975ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                      ОСОБА_1 ,
суддів                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, 
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним,                  тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону засудженим ОСОБА_4   не дотримано. 
Зокрема, останній, не погоджуючись з оцінкою доказів судами першої та апеляційної інстанцій, та які, на його думку, не доводять його винуватість                               у вчиненні інкримінованого злочину, не наводить обґрунтувань щодо допущення цими судами таких порушень вимог кримінального процесуального права, які                     з огляду на положення ст. 412 КПК, могли вплинули на законність постановлених ними судових рішень і тягнуть за собою обов`язкове їх скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438  цього Кодексу із закриттям кримінального провадження.
Крім цього, посилаючись на недопустимість доказів, які стали підставою для його засудження, ОСОБА_4 не наводить обґрунтувань цьому з огляду на положення статей 86-88 КПК.
Також засуджений не вказує й конкретних порушень закону, які на його думку,  були допущені апеляційним судом при апеляційній перевірці вироку (за аналогічними доводами сторони захисту) зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК , а відтак, й немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Окрім цього, у  касаційній скарзі засуджений наводить доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, та правової оцінки доказів, наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування  судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання вимог                            ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження  у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд,
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року залишити без руху  і надати йому строк для усунення недоліків упродовж семи днів із  дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                       ОСОБА_3