Справа № 128/2081/19
Провадження № 22-ц/801/795/2020
Категорія: 97
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року	Справа № 128/2081/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,
за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №128/2081/19 за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - Вінницького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 січня 2020 року, повний текст якого складено того ж дня, ухвалене в складі судді Шевчук Л.П.,
встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересована особа - Вінницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі- Вінницький РВ ДРАЦС Головного ТУЮ у Вінницькій області), в якій просила встановити факт дати її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доводи заяви обґрунтовувала тим, що вона ОСОБА_2 народилася в с. Побережне Вінницького району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 . В день народження медсестра пологового будинку в «Історії розвитку дитини» вказала саме цю дату народження, проте пізніше викреслила попередню дату і зазначила нову - ІНФОРМАЦІЯ_2, аргументуючи це тим, що записавши датою народження ІНФОРМАЦІЯ_1 «вкраде» рік її життя. На підставі даних з «Історії розвитку дитини» відомості про дату народження були внесені у свідоцтво про народження дитини, а в подальшому в паспорт. Таким чином, у всіх офіційних документах вказано помилкову дату народження ІНФОРМАЦІЯ_2 . На неодноразові усні звернення до Вінницького РВ ДРАЦС Головного ТУЮ у Вінницькій області щодо внесення змін до актового запису про народження їй було відмовлено.
Через неможливість внесення змін у відповідний актовий запис місцевим органом ДРАЦС, змушена звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового права для усунення юридичної невизначеності і подальшого переоформлення документів про народження, та документів, що посвідчують її особу.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 січня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок встановлення факту народження у певний час залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, тобто не доведено мету встановлення цього факту.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення її заяви, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначала, що суд першої інстанції не врахував, що метою встановлення цього юридичного факту є відновлення порушеного особистого права на повагу до приватного життя, яке гарантоване ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки нею вичерпано всі можливі визначені законом варіанти встановлення факту народження в певний час, вона звернулася за захистом свого права до суду. Жодних мотивів неврахування наданих доказів на підтвердження мети встановлення такого факту, суд першої інстанції у рішенні не навів.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
По справі встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України та копії свідоцтва про народження заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Побережне Вінницького району Вінницької області. Факт народження дитини зареєстровано в Побережнянській сільській раді 01 лютого 1973 року, актовий запис №1 (а.с. 5, 8, 19-22, 24).
Згідно з поясненнями допитаної судом першої свідка ОСОБА_3 , яка є матір`ю заявниці, остання народила дочку -заявницю ІНФОРМАЦІЯ_1 вдома, за місцем її проживання в с. Побережне Вінницького району Вінницької області. 
Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 , яка є сусідкою ОСОБА_3 , пояснила, що їй відомо, що заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 вдома, оскільки вона була присутня під час того, як після пологів лікарі швидкої медичної допомоги забрали її мати та заявницю до лікарні. 
За повідомленням Комунального некомерційного підприємства «Вінницька центральна районна клінічна лікарня» Вінницької районної ради від 26 грудня 2019 року за № 1465, від 10 січня 2020 року № 32 у зв`язку із пошкодженням медичної документації, яка тривало зберігалася в приміщенні архіву внаслідок підтоплення у 1990 році, неможливо надати інформацію за 1972-1979 роки про народження ОСОБА_3 дитини (а.с. 73, 80).
За інформацією Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області від 14 січня 2020 року за № 462/202-2020, неможливо надати відомості про факт пожежі в архіві Вороновицької районної лікарні, оскільки закінчився термін зберігання журналів кримінальних справ та журналів обліку звернення громадян (а.с. 82).
Відповідно до листа Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 24 січня 2020 року №11 лікарські довідки про народження дитини, видані пологовим будинком, передаються до РАГСу разом із актовим записом, сільська рада не несе відповідальності за збереження таких довідок (а.с.83).   
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, та ін. (частина друга статті 49 ЦК України).
Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).
Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).
Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). 
Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.
Відповідно до п.2.12 Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому.
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.
Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.
За змістом статей 269, 271 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом, якими вона володіє довічно, тісно з нею пов`язані, від яких фізична особа не може відмовитися, а також не може бути позбавлена цих прав. Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. 
Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України).
Відповідно до статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 
Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний зацікавленою особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.
За змістом вищевказаних положень Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, на відділи державної реєстрації актів цивільного стану покладено обов`язок перевірки відомостей, наданих заявником на внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по- батькові, місця і дати народження).
У пункті 11 вказаної постанови зазначено, що суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести.
Заявниця звернулася до суду для захисту особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вважає помилковим актовий запис в частині дати її народження, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка записана у всіх її документах: свідоцтві про народження, паспорті тощо. 
Обґрунтовуючи вказаним чином необхідність встановлення достовірності дати її народження, заявниця не просить встановити факт неправильності акту цивільного стану в частині дати її народження та внесення виправлень до такого акта.
Правовий висновок щодо правильного застосування пункту 2.13 Правил викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року (справа № 425/2737/17), у якій зазначено, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису.
Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 466/1150/18. 
Тобто, вимогу про підтвердження державою факту акту цивільного стану: народження у певну дату, з якою пов`язана реалізація прав фізичної особи, ОСОБА_1 не пред`явила, а тому саме по собі встановлення факту народження у певну дату не є ефективним, встановленим законом способом захисту порушеного права.
Водночас за змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У даному випадку таким нормативно-правовим актом є  Правилавнесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, положеннями яких передбачено складення відділом органу РАЦС обґрунтованого висновку про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому, в якій повинні бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.
ОСОБА_1 вказувала на те, що Вінницьким РВ ДРАЦС Головного ТУЮ у Вінницькій області їй усно було відмовлено у внесенні виправлень у акт цивільного стану, що стало підставою для звернення до суду, однак доказів її звернення до органів РАЦСу і відмови у внесенні відповідних виправлень, суду надано не було.
Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, за відсутності доказів відмови органу РАЦС внести виправлення до акта цивільного стану в частині дати народження ОСОБА_1 , звернення до суду із заявою про встановлення факту народження у певну дату є передчасним.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 488/3911/15-ц.
З наведених підстав, вимоги заяви ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
Суд першої інстанції на вищевказані вимоги законодавства уваги не звернув, цих обставин справи не врахував, та відмовляючи у задоволенні заяви, помилково виходив з того, що заявницею не доведено належними та допустимими доказами, що від встановлення факту народження у певний час залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявниці, тобто не доведено мету встановлення цього факту.
Відповідно до пунктів першого, четвертого частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні заяви з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 376, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 січня 2020 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заяви з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 травня 2020 року. 

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник