КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
12 червня 2020 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., з участю ОСОБА_2 , представника Київської митниці ДФС  Глущенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Клімова С.Г. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2020 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою судді Бориспільського міськрайонного  суду Київської області від 24.01.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0597/12500/19 від 19.11.2019 року валюту в розмірі 900 доларів США повернуто  ОСОБА_3 .
Згідно з оскаржуваною постановою 19.11.2019 о 09 годині 35 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_2 , який прилетів до України з Ізраїлю, транзитом через Туреччину, м. Стамбул, рейсом № 457, літаком а/к «Турецькі авіалінії», своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України, заявив, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України.  
На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину було задано запитання щодо наявності готівкових коштів. Пасажир відповів, що має приблизно 10 000 доларів США. Після цього пасажиру було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиром було видано готівку в розмірі 11961 доларів США, що знаходилися - частина в кишені брюк, одягнених на пасажирі, а частина в гаманці, в сумці пасажира (ручна поклажа).
Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування.
Зі слів громадянина України ОСОБА_2 вищевказана валюта належить йому особисто.
З виявленої суми, пасажиру було пропущено 11061 доларів США (еквівалент 9999 євро станом на 19.11.2019). За протоколом про порушення митних правил вилучено 900 доларів США.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил і порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.
Не погодившись з вказаним рішенням, представник Київської митниці Держмитслужбиподав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, та конфіскації вилученої валюти.
На обґрунтування апеляційної скарги представник митниці зазначає, що суддя місцевого суду необґрунтовано послався на положення Європейської Конвенції, оскільки в ході судового розгляду не було встановлено, що для особи, яка притягається до відповідальності, конфіскація є «індивідуальним надмірним тягарем». Вчинене ОСОБА_4 правопорушення, передбачене ст.471 МК України, посягає на встановлений державою порядок переміщення валюти через митний кордон України, нехтування яким є неприпустимим та суперечить інтересам держави. В силу положень вказаної статті, накладаючи стягнення на порушника, суд зобов`язаний застосувати стягнення у вигляді штрафу та конфіскації  валюти, яка є предметом правопорушення.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення представника Київської митниці ДФС Глущенко Н.В., яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення  ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Приймаючи рішення про визнання  ОСОБА_5 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, суддя місцевого суду обґрунтував його доказами, які містяться в матеріалах справи.
Даний висновок суду є правильним та учасниками провадження не оскаржується.
Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення без конфіскації вилученої валюти, суд обґрунтував своє рішення тим, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку, є безумовним порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право громадянина України  ОСОБА_5 на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на нього "індивідуальний надмірний тягар".
Зокрема суд послався на те, що грошові кошти, які мав при собі ОСОБА_2 , при перетині державного кордону України, є його заробітною платою та особистими заощадженнями і призначені для проходження лікування його доньки ОСОБА_6 , яка проходить лікування в Ізраїльському дитячому медичному центрі Шнайдер . Конфіскація цих коштів поставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки іншого джерела доходу, окрім заробітної плати, він не має, а сума вилучених коштів перевищує середньомісячну заробітну плату. Порушення митних правил ОСОБА_2 допустив випадково, через необізнаність. Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.
Надані  ОСОБА_4 в ході апеляційного розгляду документи щодо стану здоровя його доньки та розміру середньомісячної заробітної плати підтверджують висновки суду, що конфіскація предметів порушення митних правил, а саме грошових коштів, покладає на останнього "індивідуальний надмірний тягар" і не відповідає принципу пропорційності.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм міжнародного права, а саме положень Конвенції про захист заробітної плати та Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
За таких обставин постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для скасування або зміни постанови судді.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2020 року щодо  ОСОБА_2 без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя