ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2020 року
м. Харків

Справа № 646/7138/18           

Провадження № 22-ц/818/1878/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,
суддів: Овсяннікової А.І., Котелевець А.В.

учасники справи: 

позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» Регіональної філії «Південна залізниця»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» Регіональної філії «Південна залізниця» про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного стягнення та компенсацію моральної шкоди за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2019 року в складі судді Шелест І.М., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» Регіональної філії «Південна залізниця» про визнання незаконним наказу про застосування дисциплінарного стягнення та компенсацію моральної шкоди. 

Позов мотивований тим, що він працює провідником пасажирського вагона у виробничому підрозділі «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 09.12.2011 року згідно контракту № 707, продовженому згідно наказу № 86/ос від 27.04.2018 року. 

03.06.2018 року між ним та інструктором провідників ОСОБА_2 в процесі роботи в приміському поїзді № 6289/6290 стався конфлікт. Протягом 05-13 червня 2018 року, 27 червня – 20 липня 2018 року він, внаслідок перенесеного стресу, перебував на лікуванні, згідно лікарняних листів. Протоколом № 138 оперативної наради при начальнику моторвагонного депо «Харків» від 27.06.2018 року зафіксовано, що нарада постановила: провідник Удовіков С.О. заслуговує на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, але у зв`язку з його перебуванням на лікарняному остаточно питання про оголошення догани буде вирішено після виходу ОСОБА_1 з лікарняного та надання ним пояснень інструкторам провідників якісніше контролювати роботу провідників, провести додаткові технічні заняття щодо етики поведінки та обов`язків провідника. 

Він на нараді присутній не був, пояснень не надавав. При цьому, на порядку денному наради не стояло питання розгляду конфлікту між ним та ОСОБА_2 . Протоколом оперативної наради при в.о. начальника виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 01.08.2018 року постановлено притягнути його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Під час наради він свою провину заперечував та наголошував, що в процесі роботи поводив себе ввічливо, етики поведінки не порушував. Наказом № 24 від 01.08.2018 року йому оголошено догану за порушення вимог п.14, п.8.1.2, п.15.2 Інструкції провідника пасажирського вагона (моторвагонного поїзда). Фактично його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності при недоведеності його вини у вчиненні правопорушення: всі звинувачення ґрунтуються виключно на твердженнях ОСОБА_2 , тому вважає, що застосування дисциплінарного стягнення є протиправним, у зв`язку з чим наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є незаконним. Крім того, дисциплінарним стягненням йому завдано сильного стресу, душевних переживань, сорому перед колегами. Відповідачем було проведено чотири засідання нарад з цього приводу (протоколами задокументовано лише два засідання), на яких він був вимушений виправдовуватися у скоєнні того, чого насправді не було. Все це призвело до підвищення артеріального тиску та гіпертонічного кризу, необхідності стаціонарного лікування у двох лікарнях протягом місяця. Після одужання він був поставлений відповідачем перед необхідністю витрачати особистий час на звернення за правовою допомогою та доведення своєї невинуватості в суді. Компенсацію спричинених переживань та незручностей оцінив в 20 000 гривень.

В зв`язку з цим просив визнати незаконним наказ № 24 від 01.08.2018 року, яким йому оголошено догану та стягнути з виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на його користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень, вирішити питання розподілу судових витрат.

12.11.2018 року до суду від представника ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» надійшов відзив з якого вбачається, що відповідач не згодний з позовними вимогами в повному обсязі. Моторвагонне депо Харків є виробничим підрозділом у складі структурного підрозділу «Служба приміських пасажирських перевезень» регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 14.06.2018 року на ім`я директора регіональної філії «Південна залізниця» надійшла скарга від ОСОБА_3 стосовно рівня сервісного обслуговування у приміському поїзді № 6289/6290 сполученням «Харків-Краматорськ-Харків». В зверненні зазначено, що провідник пасажирського вагону ОСОБА_1 збирав кошти з пасажирів, але білетів не видавав, бейдж носить зворотною стороною та прикриває його барсеткою під рукою, у такий спосіб неможливо пересічному громадянину прочитати його прізвище та ім`я, на вимогу назвати ім`я він агресивно, демонстративно, насміхаючись пред`являв зворотну сторону бейджу. Такого самого змісту скарга 13.06.2018 року надійшла на ім`я голови правління ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_4 . На виконання телеграфної вказівки Департамента приміських пасажирських перевезень ПАТ «Укрзалізниця» було призначено оперативну нараду при начальнику служби приміських пасажирських перевезень, яка відбулась 25.06.2018 року. На нараді було встановлено обставини ситуації, що сталась 03.06.2018 року у приміському поїзді № 6289/6290 сполученням «Харків-Краматорськ-Харків» та з урахуванням положень ст. 147-149 КЗпП України постановлено прийняти рішення про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності за результатами розбору в депо. 26.06.2018 року позивача було повідомлено про призначену на 27.06.2018 року нараду при начальнику депо. З 27.06.2018 року позивач перебував на лікарняному та на нараду не з`явився. Нарада при начальнику депо відбулась 27.06.2018 року. Нарадою встановлено наступне. У своїй скарзі на позивача ОСОБА_5 наголошує на конфлікті позивача з інструктором ОСОБА_2 , тому на нараду було запрошено і ОСОБА_2 також для надання пояснень. Пунктом 4.7 «Інструкції провідника пасажирського вагона (моторвагонного поїзда)» ЦРП-0001, затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 29.12.2008 року № 561-Ц визначено, що загальне керівництво та контроль за роботою поїзних бригад здійснюють заступник начальника депо згідно з розподілом посадових обов`язків та інструктори резерву провідників. ОСОБА_2 є інструктором за посадою і до його посадових обов`язків, згідно інструкції, входить забезпечення контролю за роботою провідників на лінії. У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 було постановлено рішення провести повторну нараду після виходу його з лікарняного. Після виходу позивача з лікарняного оперативна нарада при заступникові начальника депо відбулась 01.08.2018 року. Позивач був присутній на нараді та надавати пояснення відмовився, що зафіксовано в акті. На підставі наявних доказів вини позивача, нарада, що відбулась 01.08.2018 року при начальнику депо, дійшла висновку, що позивачем під час виконання своїх трудових обов`язків мали місце необілечування ним пасажирів (порушення п.8.1.2 Інструкції) та грубе поводження з пасажирами та з іншими особами (інструктор провідників) у присутності пасажирів, що є некоректним (порушення п.14.1 Інструкції). При застосуванні дисциплінарного стягнення відповідачем було дотримано порядку та строків передбачених КЗпП України, тому, просили суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 

08.01.2019 року до суду від представника позивача надійшла заява про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач з 14.06.2018 року є членом Вільної профспілки Південної залізниці, а також членом профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця». У трудових правовідносинах з позивачем мають бути дотримані положення чинного законодавства, ст. 252 КЗпП України, ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», статуту Вільної профспілки Південної залізниці. Таким чином, на дату винесення спірного наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності він мав додаткові гарантії як член профспілкового органу, проте відповідачем не було порушені законні права позивача та попередня згода виборного профспілкового органу на винесення догани отримана не була.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача Прядка В.О. у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що наказ є законним, обґрунтованим. 

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково. Визнано незаконним наказ № 24 від 01.08.2018 року, яким провіднику пасажирського вагона виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_1 оголошено догану. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» Регіональної філії «Південна залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 2 000 гривень. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» Регіональної філії «Південна залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1409,60 гривень. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції Акціонерне товариство «Українська Залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» подало до суду апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані та недоведені обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про нездійснення роботодавцем перевірки відомостей, викладених в заяві ОСОБА_7 є помилковим, оскільки факт не здійснення продажу квитків є доведеним.

Також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що не надані докази про надання згоди виборчого профспілкового органу на винесення догани, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо легітимності вільної профспілки. Таким чином зазначає, що при вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 згода виборного профспілкового органу потрібна не була.

Щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача, зазначає, що судом першої інстанції в порушення процесуальних норм та Постанови Пленуму Верховного Суду України не наведено характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань ОСОБА_1 , ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди та якими доказами це підтверджено.

На адресу Харківського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_6 на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними, позивача притягнуто до дисціплінарної відповідальності за відсутності об`єктивних даних щодо вчинення ним вказаного дисциплінарного проступку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює провідником пасажирського вагона у виробничому підрозділі «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 09.12.2011 року згідно контракту № 707, продовженому згідно наказу № 86/ос від 27.04.2018 року.

Відповідно до даних протоколу № 138 оперативної наради при начальнику моторвагонного депо «Харків» від 27.06.2018 року за порушення вимог п.14 («Етика поведінки провідника під час обслуговування пасажирів»), «Інструкції провідника пасажирського вагона (моторвагонного поїзда)» ЦРП-0001, затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 29.12.2008 № 561-Ц та порушення п.8.1.2 («Обов`язки провідника на шляху прямування приміського поїзда») провідник ОСОБА_1 заслуговує на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, але у зв`язку з його перебуванням на лікарняному остаточно питання про оголошення догани буде вирішено після виходу ОСОБА_1 з лікарняного та надання ним пояснень.

Відповідно до протоколу оперативної наради при в.о. начальника виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 01.08.2018 року за порушення вимог п.14 («Етика поведінки провідника під час обслуговування пасажирів»), «Інструкції провідника пасажирського вагона моторвагонного поїзда)» ЦРП-0001, затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 29.12.2008 року № 561-Ц та порушення п.8.1.2 («Обов`язки провідника на шляху прямування приміського поїзда») притягнути провідника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відповідно до п.1 ст.47 КЗпП та п.15.2 Інструкції провідника пасажирського вагона моторвагонного поїзда)» ЦРП-0001, затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 29.12.2008 року № 561-Ц («Відповідальність провідника»). РПЧК ОСОБА_8 підготувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани провідника пасажирського вагона моторвагонного поїзда) ОСОБА_1 

Наказом начальника виробничого підрозділу «Моторвагонне депо Харків» Олійник О.В. № 24 від 01.08.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення вимог п.14 («Етика поведінки провідника під час обслуговування пасажирів»), «Інструкції провідника пасажирського вагона (моторвагонного поїзда) « ЦРП-0001, затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 29.12.2008 року № 561-Ц та порушення п.8.1.2 («Обов`язки провідника на шляху прямування приміського поїзда»), п.15.2 Інструкції провідника пасажирського вагона (моторвагонного поїзда)» ЦРП-0001, затвердженої наказом «Укрзалізниці» від 29.12.2008 року № 561-Ц («Відповідальність провідника») ОСОБА_1 – провіднику пасажирського вагона (моторвагонного поїзда) оголошено догану згідно п.1 ст.147 КЗпП України.

Позивач був ознайомлений з вказаним наказом під підпис 03.08.2018 року та зазначив, що з наказом категорично не згоден.

Як зазначено у протоколі № 138 від 27.06.2018 року, 13.06.2018 року до ПАТ «Укрзалізниця» надійшло звернення ОСОБА_3 стосовно рівня сервісного обслуговування в приміському поїзді № 6289/6290 сполученням «Харків-Краматорськ-Харків». В зверненні зазначено, що провідник пасажирського вагону ОСОБА_1 збирав кошти з пасажирів, але білетів не видавав, бейдж носить зворотньою стороною та прикриває його барсеткою під рукою, у такий спосіб неможливо пересічному громадянину прочитати його прізвище та ім`я, на вимогу назвати ім`я він агресивно, демонстративно, насміхаючись пред`являв зворотну сторону бейджу. У зверненні не вказано дату прямування пасажирки даним потягом. Начальник депо ОСОБА_9 пояснив, що ніяких телефонних розмов з заявницею ОСОБА_3 він не мав, та не міг повідомити заявниці, що є встановлена норма виручки з поїздки у розмірі 500,00 гривень, так як даних норм не має, а щомісячно провідникам доводиться норма виторгу на місяць та корегується згідно відпрацьованого часу. 03.06.2018 року по даній турі згідно графіку пасажирського вагону РПЧ-1, працював провідник ОСОБА_1 , та провідник пасажирського вагону РПЧ-1 ОСОБА_10 (наказ № 463 від 31.05.2018 року). 

З пояснення РПЧІп ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання супроводження провідників по турі № 78, він дав завдання провіднику ОСОБА_1 оформити проїзд пасажирам, які знаходились зі сторони вагону де йшла провідник ОСОБА_10 . На що провідник ОСОБА_1 кинувся до нього з бійкою, та відмовився виконувати його вказівку по обілечуванню пасажирів і перейшов до іншого вагону. Провідник ОСОБА_10 в письмових поясненнях зазначила, що вона бійку між РПЧІп ОСОБА_2 та провідником ОСОБА_1 не бачила, а бачила як провідник ОСОБА_1 , після того як оформив проїзд пасажирам зі своєї сторони вагону, відштовхнувши РПЧІп ОСОБА_2 , пішов до наступного вагону для подальшої роботи з пасажирами. 

Заступник начальника депо ОСОБА_9 , пояснив що провідник пасажирського вагона ОСОБА_1 26.06.2018 року, при явці на роботу об 11-55 годині на туру № 62 був попереджений про проведення розгляду звернення пасажирки ОСОБА_3 

27.06.2018 року ОСОБА_1 в кабінеті начальника депо ОСОБА_11 , при проходженні медичного огляду був відсторонений від роботи фельдшером ОСОБА_12 у зв`язку з високим артеріальним тиском і перебуває на лікарняному, тому відсутній на роботі. 

27.06.2018 року при проведенні оперативної наради при начальнику служби приміських пасажирських перевезень ОСОБА_13 25.06.2018 року, звертався з проханням до провідника ОСОБА_1 повідомити про свідків конфлікту між ним та інструктором провідників ОСОБА_2 в поїзді № 6290 сполученням «Краматорськ – Харків – Пасажирський», але даних свідків провідник не надав. Проте, на його прохання ОСОБА_2 надав заяву пасажира поїзда № 6290 ОСОБА_14 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

25.06.2018 року о 15-00 годині було здійснено телефонний дзвінок свідку події ОСОБА_14 . В телефонній розмові було з`ясовано, що 03.06.2018 року він їхав поїздом № 6290 у другому вагоні з «хвоста» потяга до нього підійшов чоловік в залізничній формі та спитав чи є в них квитки, на що пасажир ОСОБА_14 відповів, що квитків не має, бо не встигли придбати. Зі слів пасажира ОСОБА_14 , цей чоловік сказав, що зараз прийде провідник, в якого можна придбати білети, але провідник пройшов повз них. Одночасно, чоловік в залізничній формі (після стало відомо що це був інструктор провідників, котрий контролює їхню роботу) вказав провіднику ОСОБА_1 на те, що той проігнорував видачу квитків. У відповідь на зауваження провідник схопив інструктора провідників ОСОБА_2 за шию та штовхнув у двері. Відповідної агресії зі сторони ОСОБА_2 не було. Після цього провідник ОСОБА_1 вийшов в сусідній вагон. Підійшла жінка провідник ОСОБА_10 в якої придбали квитки зі ст. Краматорськ.

Як зазначено у протоколі від 01.08.2018 року, при проведенні оперативної наради 01.08.2018 року в.о. РПЧ-1 ОСОБА_9 запропонував провіднику ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо конфліктної ситуації, яка виникла 03.06.2018 року в поїзді № 6290 сполученням «Краматорськ – Харків – Пасажирський». Надати письмові пояснення провідник Удовіков С.О. відмовився, про що було складений акт від 01.08.2018 року. Так як провідник ОСОБА_1 не згідний із заявою пасажира ОСОБА_14 в тій частині, що конфліктна ситуація відбулася у другому вагоні з «хвоста» потяга з лівого боку останнього купе біля роздвижних дверей по ходу та факт того, що провідник схопив інструктора провідників ОСОБА_2 за шию та штовхнув у двері, юрисконсультом ОСОБА_15 (під час оперативної наради) було зроблено телефонний дзвінок свідку - пасажиру ОСОБА_14 . Під час телефонної розмови пасажир ОСОБА_14 не вказав в якому вагоні він їхав (не може згадати), проте факт того, що провідник схопив інструктора провідників ОСОБА_2 за шию та штовхнув у двері – підтвердив. З іншими пунктами протоколу від 27.06.2018 року провідник ОСОБА_1 згоден. Під час оперативної наради, провідник ОСОБА_1 наголосив, що поводив себе ввічливо, етики поведінки провідника під час обслуговування пасажирів 03.06.2018 року не порушував. 

Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно положень ст. ст. 139-142 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. 

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», роз`яснено, що судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи враховувалось при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

В наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення службового розслідування відносно позивача стало звернення громадянки на ім`я ОСОБА_3 , яка зазначила, що провідник пасажирського вагону ОСОБА_1 збирав кошти з пасажирів, але білетів не видавав, бейдж носить зворотньою стороною та прикриває його барсеткою під рукою, у такий спосіб неможливо пересічному громадянину прочитати його прізвище та ім`я, на вимогу назвати ім`я він агресивно, демонстративно, насміхаючись пред`являв зворотну сторону бейджу.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що будь-які дані обґрунтованості скарги відсутні і суду не надані. 

Допитана в судовому засідання в суді першої інстанції у якості свідка   ОСОБА_15 пояснила, що з квітня 2016 року по січень 2019 року працювала юристом і була присутня на оперативній нараді, на якій ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності. На нараду були запрошені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Зі слів ОСОБА_2 під час виконання супроводження провідників по турі № 78 він дав завдання провіднику ОСОБА_1 , а саме що потрібно оформити проїзд пасажирам, які знаходились зі сторони вагону де йшла провідник ОСОБА_10 , на що провідник ОСОБА_1 кинувся до нього з бійкою, та відмовився виконувати його вказівку по обілечуванню пасажирів і перейшов до іншого вагону. ОСОБА_1 цей факт заперечував, зазначив, що свідки у нього є, але він їх запросить у суд. Також, зазначила що під час оперативної наради здійснювався телефонний дзвінок свідку ОСОБА_14 .

Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

У наказі зазначено про допущені порушення Інструкції провідника пасажирського вагона. Так, відповідно до п.8.1.2 - у разі наявності права продажу квитків, при виявленні осіб, що не мають квитків чи мають неоплачену надлишкову ручну поклажу, здійснювати продаж квитків; п.14 - обслуговуючи пасажирів під час їх посадки чи висадки та на шляху прямування, провідник зобов`язаний дотримуватися правил етики спілкування з пасажирами; п.15.2 - провідник несе дисциплінарну відповідальність у порядку, передбаченому законодавством, за порушення трудової дисципліни.

З наданих до суду першої інстанції доказів, змісту протоколу, вбачається, що обставини, зазначені ОСОБА_2 , як і обставини зазначені у зверненнях громадян ОСОБА_3 , та ОСОБА_14 , які надійшли після конфлікту, який зі слів ОСОБА_2 виник 03.06.2018 року, належним чином не перевірені.

При прийнятті рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності не перевірені відомості у заяві від 03.06.2018 року на адресу начальника депо ОСОБА_11 від імені п`ятьох пасажирів (із зазначенням прізвища, номерів телефонів), про те що саме ОСОБА_16 поводив себе "некоректно".

Дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов`язків, а характер цього порушення визначає вид дисциплінарного стягнення.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відсутності об`єктивних даних щодо вчинення ним вказаного дисциплінарного проступку, тому позовні вимоги є доведеним та підлягають задоволенню. 

Що стосується стягнення моральної шкоди, то колегія суддів виходить з наступного.
Згідно статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.п.3, 9 постанови від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Судом першої інстанції встановлено факт порушення трудових прав ОСОБА_1 незаконним застосуванням до нього дисциплінарного стягнення, що спричинило моральні переживання позивача через неправомірність дій роботодавця.
З урахування викладених обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2000 грн., оскільки такий розмір є достатнім та доведеним, враховує принцип розумності і справедливості.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська Залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» – залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2019 року– залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 22 квітня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді -         А.І. Овсяннікова

        А.В. Котелевець