ф
ПОСТАНОВА
Іменем України

03 квітня 2020 року 
Київ
справа №802/4168/13-а
адміністративне провадження №К/9901/27335/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження 	
касаційну скаргу  на постанову  	Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика"    Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2015 (суддя Альчук М.П.)	
та ухвалу	Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016 (колегія суддів у складі: Драчук Т.О., Полотнянко Ю.П.,              Загороднюк А.Г.)	
у справі	№ 802/4168/13-а	
за позовом    до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика"    Бершадської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС   у Вінницькій області	
про	визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -	
 	 	
ВСТАНОВИВ:          

   ТОВ "Вінницька птахофабрика" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до      Бершадської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про      визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0002182200 від 02.10.2013.
             Розгляд справи здійснювався неодноразово.
          Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014 року, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.10.2015 р. рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою      Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016  в задоволенні позову відмовлено.
          Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив про порушення судами норм матеріального та процесуального права, оскільки судами не надано оцінку всім доводам та доказам позивача, а єдиною підставою для самостійного визначення контролюючим органом сум грошових зобов`язань є припущення або дані перевірок щодо постачальників,  а саме в даному спорі - ФГ «Злагода Агро-1» та його контрагентів. 
           12.04.2016 Вищим адміністративним судом України, касаційне провадження за касаційною скаргою позивача відкрито.
          20.02.2018 касаційну скарги передано на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147.
          Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
                 Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем  згідно з п.п.   78.1.1   п.   78.1   ст.   78,   79 Податкового кодексу України   та відповідно до наказу Бершадської ОДПІ від 13.09.2013 року № 126 проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Вінницька птахофабрика" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ФГ "Злагода Агро-1" за період з 01.11.2012 по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт від 19.09.2013 року № 71/22-35878908, яким встановлено, що підприємством до складу податкового кредиту віднесено суми податку в загальній сумі 169 323 грн., в тому числі в листопаді 2012 року - 132 272 грн. та в грудні 2012 року - 37051 грн. по операціях з придбання соняшника, які проведені з ФГ "Злагода" та не пов`язані з веденням господарської діяльності, оскільки відсутні докази витрат, доцільність їх здійснення, а також обґрунтування зв`язку понесених витрат з господарською діяльністю підприємства.            
                   На підставі висновків акту перевірки винесене податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 02.10.2013 року № 0002182200 за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" на загальну суму 211 654 грн., з них: 169 323 грн. основного платежу та 42331 грн. штрафних санкцій.
          Також судами встановлено, що основними видами діяльності ТОВ "Вінницька птахофабрика" є розведення свійської птиці, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, виробництво м`яса свійської птиці, виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, виробництво олії та тваринних жирів, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.
          Між ТОВ "Вінницька птахофабрика" (покупець) та ФГ "Злагода Агро-1" (постачальник) 06.11.2012 року укладено договір поставки № 0016/в насіння соняшнику (ДСТУ 7011-2009) на умовах СРТ відповідно до міжнародних правил "Інкотермс 2000". На підтвердження фактичного виконання договору позивачем надано накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні тощо.
          Суди попередніх інстанцій зазначили, що надані документи не є підставою для формування податкового кредиту, оскільки  позивачем не надано докази, які стверджують появу у фермерського господарства «Злагода Агро-1» соняшнику кількістю 217,74 тонн      за період з листопада по грудень 2012 року. 
                 До такого висновку суди прийшли на підставі аналізу господарські операції ФГ "Злагода Агро-1" з ТОВ "Вінницька птахофабрика" на суму 1015940,28 грн. за період з 01.07.2011 року по 31.12.2012 року, які  були предметом дослідження в адміністративній справі № 802/2395/14-а за адміністративним позовом ФГ "Злагода Агро-1" до Гайсинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області. В цій справі  встановлено, що      ФГ "Злагода Агро-1"      не могло протягом вересня-грудня 2012 року реалізувати 565,26 т соняшнику, оскільки залишків соняшнику у фермерського господарства не було, а      зібраний у 2012 році урожай не міг становити понад 500 т, оскільки частина врожаю станом на січень 2013 року ще знаходилась на полях.
          Крім цього, судом у справі № 802/2395/14-а досліджувалось кримінальне провадження № 129/2179/14-а відносно голови ФГ "Злагода Агро-1" ОСОБА_1 , по  обвинуваченню  в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1   ст.212 КК України, яке закрито у зв`язку із досягненням податкового компромісу, тобто з не  реабілітуючих підстав.
             Також, судами прийнято до уваги письмові пояснення про непричетність до перевезення соняшника з ФГ «Злагода Агро-1» та ТОВ «Вінницька птахофабрика» свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є власниками автомобілів, зазначених в товарно-транспортних накладених.
     Окрім того, суд не прийняв до уваги посилання позивача на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2013 року у справі № 802/1376/13-а, яка залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.03.2014 в частині скасування податкового повідомлення-рішення № 0000042200 від 27.02.2013 року, яке прийняте податковим органом у відношенні ФГ "Злагода-Агро-1". Суд по даній справі зазначив, що у справі № 802/1376/13-а податкові повідомлення-рішення скасовано  у зв`язку  з невідповідністю частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства України, а саме податковим органом неправильно донараховано в цілому податкове зобов`язання (основний платіж та штрафну санкцію), за період листопад-грудень 2012 року, тобто, в зв`язку з невірним  нарахованням суми податкового зобов`язання, яку виокремити неможливо. При цьому судом також поставлено під сумнів реальність реалізації ФГ "Злагода Агро-1" власного соняшника, а перевіркою не підтверджено реалізацію соняшника, зокрема для ТОВ "Вінницька птахофабрика" в сумі 1 015 940, 28 грн.
          Відповідно до п.   198.1   ст.   198 ПК України   право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
          Згідно п.   198.3   ст.   198 ПК України   податковий кредит      звітного       періоду      визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості      товарів/послуг,      але не      вище      рівня звичайних цін,      визначених відповідно до   статті 39 цього      Кодексу,      та      складається      з      сум       податків,       нарахованих (сплачених)      платником      податку      за ставкою,      встановленою пунктом   193.1   статті   193   цього   Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або      виготовленням      товарів      (у      тому числі при їх імпорті)      та      послуг      з      метою      їх       подальшого       використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
          Згідно з п.   198.6   ст.   198 ПК України      не      відносяться      до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням      товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог   статті 201 цього      Кодексу)      чи      не підтверджені митними деклараціями,      іншими документами,      передбаченими      пунктом      201.11      статті         201       цього   Кодексу.
          Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ -документ,      який      містить      відомості      про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Первинні документи повинні бути      складені під час здійснення господарської операції,      а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.      Для контролю та      впорядкування оброблення даних       на       підставі       первинних      документів      можуть складатися зведені облікові документи.
          Первинні      та      зведені      облікові      документи       можуть       бути складені      на      паперових      або      машинних      носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та      обсяг      господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб,       відповідальних за      здійснення      господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 1, 2 ст. 9 Закону).
    Як вже зазначалось висновки судів ґрунтувались на встановлених судами обставинах  по справі № 802/2395/14-а за адміністративним позовом Фермерського господарства "Злагода Агро-1" до Гайсинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування  прийнятих податкових повідомлень-рішень від 05.06.2014р. №0000312200 та №0000302200 на підставі акту перевірки  від 30.05.2014р. №361/2200/33420581. 
         У цій справі ухвалою суду від 20.05.2015р. задоволено клопотання позивача та залишено адміністративний позов без розгляду в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Гайсинської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ      ДФС у Вінницькій області № 0000302200 від 05.06.2014 року. Також, як вбачається з матеріалів справи, по податковому повідомленню-рішенню № 0000302200 від 05.06.2014 податковим органом прийнято рішення про податковий компроміс, що стало підставою для закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України (ухвала Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.03.2015 по справі № 129/2179/14-к). 
    Крім того, за даними ЄДРСР, постановою колегії суддів Касаційного адміністративного суду України у складі Верховного Суду  від 22.01.2020 рішення судів попередніх інстанцій по справі № 802/2395/14-а скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для скасування рішень судів зазначено порушення вимог пункту   86.9   статті   86 ПК України, а саме,    у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом   78.1.11   пункту   78.1   статті   78   цього   Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку. Відсутність відповідного рішення суду в кримінальній справі не дає підстав органу податкової служби для прийняття податкового повідомлення-рішення про визначення грошового зобов`язання платнику податків за результатами перевірки, призначеної у кримінальній справі.
          Суд зазначив, що документальна позапланова невиїзна перевірка Фермерського господарства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 30 травня 2014 року №361/2200/33420581, який, в свою чергу, був підставою винесення оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення від 05 червня 2014 року №0000312200, була призначена саме згідно з підпунктом   78.1.11   пункту   78.1   статті   78 ПК України   й на підставі постанови слідчого першого ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 08 квітня 2014 року в межах кримінального провадження №32013010000000208 по обвинуваченню голови Фермерського господарства ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1   статті 212 Кримінального кодексу України. Тобто, суди оцінили акт перевірки позивача як доказ складу податкових правопорушень без урахування того, що останній є доказом, отриманим в межах кримінального провадження, й статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.
     Крім того, по іншій справі № 802/1376/13-а,   за позовом Фермерського господарства «Злагода-Агро-1» до Гайсинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0000032200 від 22.02.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку на прибуток підприємства у розмірі 60822,00 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі      15205,50 грн., №0000042200 від 27.02.2013 року, яким застосовано штрафну санкцію в сумі      404722,00 грн., №00015001700 від 22.02.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за основним платежем з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 34643,61 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі      8661,90 грн. постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2013 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000042200 від 27.02.2013 року, в решті позовних вимог відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 року      скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.03.2014 постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 року скасовано та залишено в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.07.2013 року по справі №802/1376/13-а.
                Суд касаційної інстанції не погодився з висновком суду апеляційної інстанції, що позивачем не надано документи, які стверджують появу у фермерського господарства соняшнику кількістю 565,26 т за період з вересня по грудень 2012 року, оскільки, частина врожаю соняшника з поля № 7 (на який виїжджала комісія) була зібрана, а тому у листопаді - грудні 2012 року була реалізована продукція власного виробництва позивача. І навпаки, судом  першої інстанції обґрунтовано зазначено про те, що не є можливим виокремити кількість соняшнику, який фактично зібрано, і кількість незібраного та, відповідно, виокремити (розмежувати) нараховану суму податку. За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0000042200 від 27.02.2013 року скасовано повністю.
        Верховний Суд зауважає, що для правильного вирішення даного спору, судам важливо не фрагментарно, а повністю встановити всі фактичні обставини по справі, з урахуванням обставин, мотивів  та висновків, зазначених в  судових рішеннях, які набрали законної сили. В протилежному випадку, висновки судів по одній справі суперечать висновкам судів по іншій справі, незважаючи на те, що досліджувались правовідносини між позивачем та ФГ «Злагода-Агро1». Суди не надали оцінку доводам та доказам позивача, а вирішили справу на підставі обставин, встановлених судами по інших справах, незважаючи на те, що позивач не був учасникомв тих справах, а відтак не мав можливості доводити суду про правомірність його дій.
                   Позивач в касаційній скарзі доводить суду, що рішення суду по кримінальному провадженню, яке закрито відносно ОСОБА_1 з нереабілітуючих підстав немає відношення до правовідносин по даній справі, оскільки по податковому повідомленню-рішенню яке оскаржується у даній справі відмовлено у досягненні податкового компромісу, а підставою для закриття кримінального провадження було рішення податкового органу про досягнення податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню  № 0000302200 від 05.04.2014 на суму податкового зобов`язання з податку на прибуток  на суму 376056 грн. та суму штрафних санкцій 188028 грн. 
          Судами попередніх інстанцій не враховано вимоги та висновки Вищого адміністративного суду України (ухвала від 12.10.2015), який направляючи справу на новий розгляд з підстав неповного та  необ`єктивного встановлення всіх обставин по справі, зазначав, що при вирішенні питання щодо преюдиції встановлених судовим рішенням у справі №802/1376/13-а обставин, судам попередніх інстанцій не враховано, що звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою   статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
          Відповідно до частини першої   статті 72 КАС України   обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
                  З огляду на положення зазначеної вище норми для особи, яка не брала участі у попередній судовій справі, встановлені обставини не мають і не можуть мати обов`язкового характеру. Відповідні факти для даної особи не можуть бути преюдиційними, оскільки вони не були встановлені щодо неї. Така особа не може бути позбавлена можливості надавати суду свої докази, доводити суду свої вимоги та спростовувати доводи інших осіб, які беруть участь у справі.
                 Частина перша   статті 11 КАС України   встановлює, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
          На цій підставі суд повинен надати особі, яка не брала участь в розгляді попередньої справи, можливість подати докази та підтвердити або спростувати відповідні обставини.
          Отже, за змістом частини першої   статті 72 КАС України   учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.
        Водночас передбачене частиною першої   статті 72 КАС України   звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.
       Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою   статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами   статті 86 КАС України.
        При цьому суди також повинні враховувати вимоги частин четвертої та п`ятої   статті 11 КАС України   щодо необхідності офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках витребувати ті докази, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
        Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
        Всупереч зазначеним вище нормам   КАС України, судами попередніх інстанцій здійснено посилання на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2013 року у справі №802/1376/13-а, якою у задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Гайсинської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області №0000042200 від 27.02.2013 року, прийнятого відносно ФГ «Злагода-Агро-1», відмовлено. При цьому господарські операції із позивачем за період листопад-грудень 2012 року у даній справі не були предметом дослідження.
          Крім того, суд визнав належними та допустими доказами пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не допитувались безпосередньо судом, а лише надано копії письмових пояснень начальнику  Гайсинської ОДПІ з зазначенням «ПП ОСОБА_2 », та «ОСОБА_3.» Вказані пояснення надійшли до Гайсинської ОДПІ, як вхідна кореспонденція (а.с.86,87).
          Таким чином, Верховний Суд погоджуючись із доводами позивача, вважає за необхідне направити дану справу на новий розгляд, під час якого судам необхідно розглянути дану справу, надавши правову оцінку по суті спірним рішенням, що були прийняті за наслідками проведеної перевірки.
          Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Підсумовуючи наведене Суд приходить до висновку, що суди попередніх інстанції допустили порушення норм процесуального права, не встановили фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
          Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
           1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика"   задовольнити частково.
2. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2015  та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016  скасувати, справу направити на новий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.
           3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва ,
С.С. Пасічник 
Судді Верховного Суду