ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7660/19  Номер провадження 22-ц/814/997/20	Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:     Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Ачкасовій О.Н. 

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2020 року, ухвалене суддею Блажко І.О., повний текст рішення складено  - 26 лютого 2020 року

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та за
зустрічним позовом  ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального  виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про визнання безпідставними грошових вимог, визнання незаконними дії щодо нарахування грошової заборгованості за комунальні послуги, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
22.08.2019 р. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося з позовом доОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, в якому просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.04.2010 року по 01.04.2011 року у розмірі 1151,49 грн., розмір індекса інфляції - 1205,69 грн. та 3% річних - 299,02 грн., а всього 2 655,20 грн. та судовий збір в розмірі 1921 грн. 

Позовна заява мотивована тим, що договір між сторонами про надання послуг не укладався, але підприємство надавало послуги з теплопостачання за адресою помешкання відповідачів по АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 48,2 кв.м., а відповідачі такі послуги прийняли та від їх отримання не відмовлялися. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги з теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Відповідачі за надані послуги у період з 01.04.2010 р. по 01.04.2011 р. оплату не проводили, у зв`язку з чим утворилася вказана заборгованість. Позивач просив позов задовольнити.
22.11.2019 р.  ОСОБА_1  подала до суду зустрічний позов до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», в якому просила визнати факт подання первісного позову позивачем – зловживанням процесуальними правами з боку останнього, а позов такий, що має очевидно штучний характер; визнати безпідставними грошові вимоги позивача до відповідача за первісним позовом; визнати незаконними дії позивача за первісним позовом щодо нарахування грошової заборгованості за комунальні послуги у період з липня 2007 р. і по теперішній час; ухвалити рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному розмірі; скасувати заочне рішення суду від 17.11.2014 р. у справі №554/11450/14-ц про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2011 р. по 01.07.2014 р. у розмірі 4 440,79 грн., судового збору – 243,60 грн.; стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 151 684,39 грн. моральної шкоди; стягнути з позивача витрати понесені відповідачем при розгляді зустрічного позову (т.1 а.с.89-98).
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про визнати безпідставними грошових вимог, визнати незаконними дії щодо нарахування грошової заборгованості за комунальні послуги, стягнення моральної шкоди. Відмовлено у прийнятті зустрічного позову в частині: визнати факт подання первісного позову позивачем – зловживанням процесуальними правами з боку останнього, а самий позов таким, що має очевидно штучний характер, скасування заочного рішення суду від 17.11.2014 р. у справі №554/11450/14-ц (т.1 а.с. 137-139).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від  20 лютого 2020 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» доОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання  - задоволено повністю.
У зустрічному позові ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання безпідставними грошових вимог, про визнання незаконними дії щодо нарахування грошової заборгованості за комунальні послуги, стягнення моральної шкоди  - відмовлено повністю.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість у розмірі 2 655,20 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що первісний позов є доведеним, тому підлягає повному задоволенню, оскільки відповідачі належним чином не виконують своїх обов`язків по сплаті коштів за послуги теплопостачання, встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та Житловим кодексом України. Зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання безпідставними грошових вимог, визнання незаконними дії щодо нарахування грошової заборгованості за комунальні послуги, задоволенню не підлягає, оскільки відповідачами не доведено належними та допустимими доказами те, що вони відключилася від централізованого опалення у встановленому законодавством порядку, тому вказане відключення 12.07.2007 від мережі центрального опалення є самовільним і не є підставою для звільнення відповідачів від відповідальності за невиконання обов`язків щодо сплати за надану теплову енергію. Зустрічний позов ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди також є недоведеним, оскільки не надано доказів спричинення, моральної шкоди, а саме: втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань або інших негативних явищ, заподіяних їй теплопостачальною організацією, та наявність причинного зв`язку між розміром заборгованості та моральними стражданнями ОСОБА_1 , тобто відсутній причинний зв`язок між діями ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго та моральною шкодою, яка начебто завдана ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково виходив з того, що позивач належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, а відповідачі користувалися наданими їм послугами, проте, не здійснювали їх оплату. Позивачем не надано суду доказів щодо фактичного отримання відповідачами послуг з теплопостачання у спірний період, тому висновок суду в цій частині грунтується на припущеннях.

Відзив на апеляційну скаргу  не подано.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

     Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 17.11.2014 року заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/11450/14-ц позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задоволено. Стягнуто солідарно зОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 4 440,79 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього 4 684,39 грн. Рішення набрало законної сили (т. 1 а.с. 108).

10.05.2018 року постановою Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2014 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили (т.1 а.с. 62 -63, 112 -113).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено вказаними рішеннями судів, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги теплопостачання в квартиру АДРЕСА_2 , загальною опалювальною площею 48,2 кв.м, в якій проживають ОСОБА_1  та ОСОБА_2 .  Останні заперечують факт отримання послуг, наданих ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», оскільки з липня 2007 року офіційно відмовилися від отримання таких послуг, встановили автономне електричне опалення з дозволу виконкому Полтавської міської ради, ПАТ «Полтаваобленерго». 

З копії витягу із протоколу № 9 від 11.05.2007 Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Полтавської міської ради № М-1465 від 14.05.2007 р. вбачається, що комісія розглянула питання щодо відключення квартири за адресою відповідачів та надала дозвіл на відключення їх квартири від мереж ЦО та ГВП та установлення індивідуального опалення. Роз`яснено, що для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП необхідно звернутися до ВАТ «Полтавагаз» та ОВП «Полтаватеплоенерго». Проте, споживачами послуг не було дотримано визначений законом порядок відключення від мереж централізованого опалення.

Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги теплопостачання в квартиру АДРЕСА_2 . Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Справа не містить даних, що ОСОБА_1  та ОСОБА_2  зверталися до відповідних органів для отримання технічних умов та розроблено проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Акт про відключення монтажною організацією квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання за вищевказаною адресою не складався та не затверджувався у визначеному законом порядку.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності по Ѕ частині ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №115424724 від 27.02.2018 р. (т.1 а.с. 5,6).

Таким чином, квартира АДРЕСА_2 є приватною та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
За адресою АДРЕСА_1 надаються послуги з теплопостачання ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗУ №1875-ІУ укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов`язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови в стягненні із відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Таким чином, за відсутності договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, покладають на боржника відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. Ця позиція підтверджується практикою ВСУ (постанова ВСУ від 30.10.2013 у справі №6-59цс13).
.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 01.04.2010 р. по 01.04.2011 р. утворилася заборгованість у розмірі 1151,49 грн., крім того, за період з 01.06.2010 р. по 01.07.2019 нараховано індекс інфляції у розмірі 1 204,69 грн. та 3% річних - 299,02 грн., всього 2 655,20 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості (т.1 а.с. 7-12).

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 27.04.2011 р. зверталося до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про видачу судового наказу (справа №2-н-1627/11), який у подальшому за заявою боржника 22.06.2017 р. був скасований (т.1 а.с. 4).

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов довисновку, що строк звернення з позовом до суду не пропущено, враховуючи, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої фори судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі №6-214цс14, а тому безпідставним є посилання відповідачів щодо застосування до даних правовідносин позовної давності, оскільки строк позовної давності перервався шляхом звернення підприємства до суду в порядку наказного провадження.

На ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" покладено обовязок по теплопостачанню будинка за вказаною адресою, проте, відповідачі заперечують факт отримання послуг наданих ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго", посиалючись на те, що з липня 2007 року вони офіційно відмовилися від отримання таких послуг, встановили автономне електричне опалення з дозволу виконкому Полтавської міської ради, ПАТ «Полтаваобленерго».

Відповідно до п. 40 «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 за № 1198, який є чинним, передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплопостачання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії.

Відповідно до п. п. 2.5 2.6, 2.7 вказаних Правил, відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення, відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за умови, що проведення таких робіт ґрунтується на дозволі Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення. Підставою для припинення відносин з приводу теплопостачання є затвердження постійно діючою міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, акту про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. 

Процедура відключення споживачів від мережі централізованого теплопостачання, визначена Порядком «Про відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженийнаказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №4.

Відповідно до вказаного Порядку для вирішення питання відключення споживача від мережі ЦО він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі ЦО і ГВП з відповідною письмовою заявою. У заяві повинні бути зазначені причини відключення. З урахуванням технічних можливостей даного населеного пункту комісія виносить рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутисядля отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проект на або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника приміщення (квартири). По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і в десятиденний строк подається заявником до Комісії на затвердження.Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Судом встановлено, що   відповідачами не було дотримано визначений законом порядок відключення від мереж централізованого опалення.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
По справі вбачається, що відповідачі заперечують наявність заборгованості по наданню послуг з теплопостачання з підстав того, що вони встановили самостійно у своїй квартирі автономне опалення, тобто не отримують теплопостачання централізовано, але при цьому вбачається, що ними не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо процедури такого відключення, що встановлено судовими рішеннями, тому відсутні підстави вважати, що у квартиру відповідачів не подаються послуги з теплопостачання.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, то вони не заслуговують на увагу, не впливають на законність і обгрунтованість рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на 2007 р. з вини позивача не було укладено відповідний договір про надання послуг централізованого опалення з ОСОБА_1 і через це її було позбавлено можливості мати права та обов`язки сторони цивільних правовідносин, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки відсутність договору не впливає на обов`язок споживача здійснювати оплату за надані послуги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати  з розгляду  цивільних справ, -     
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 15 квітня 2020 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                        О. А. Лобов         В. М. Триголов