Постанова 
Іменем України                                       
 
01 квітня 2020 року 
м. Київ
справа № 175/1867/14
провадження № 61-1186св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), 
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Полімер Груп»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, у складі судді Шабанова А. М.,                        від 09 червня 2015 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Свистунової О. В.,             від 27 листопада 2019 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування
У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Полімер Груп» (далі - ТОВ «Гранд Полімер Груп»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 22 серпня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Донецьк», правонаступником якого є ТОВ «Гранд Полімер Груп», укладений кредитний договір № 135/К-мв, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі         2 200 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 22 серпня                  2011 року та сплатою процентів за користування кредитом за траншем у іноземній валюті у розмірі 12,5 % річних, за траншем у національній валюті у розмірі 18,5 % річних. Також для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 22 серпня 2006 року № 135/К-мв між сторонами укладені додаткові угоди та договори про внесення змін. З метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором між банком,  TOB «Гранд Полімер Груп» та ОСОБА_1 13 жовтня 2009 року укладений договір поруки № 135/К-мв/П-2, до якого вносилися зміни відповідно до змін, внесених до умов кредитного договору: від 01 грудня 2009 року № 1,  від 01 лютого 2011 року № 2, від 30 січня 2012 року № 3,          від 20 травня 2013 року № 3. Позичальник неналежним чином виконував свої зобов`язання за спірним кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість.
Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором 
від 22 серпня 2006 року № 135/К-мв у розмірі 80 044 014,44 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 76 400 000,00 грн, заборгованість зі сплати відсотків - 3 095 457,55 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 460 394,52 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати відсотків - 88 162,37 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 
від 09 червня 2015 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 серпня 2006 року № 135/К-мв у розмірі 80 044 014,44 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 76 400 000,00 грн, заборгованість зі сплати відсотків - 3 095 457,55 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 460 394,52 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати відсотків - 88 162,37 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими відповідно до статей 526, 1049-1054 ЦК України, оскільки у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2019 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                       від 09 червня 2015 року залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань станом на 01 лютого 2014 року виникла заборгованість, яку необхідно стягнути з поручителя ОСОБА_1 на користь банку. Банк звернувся до поручителя в межах шести місяців з дати настання строку виконання основного зобов`язання, подавши до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 20 лютого 2014 року позовну заяву.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, не встановив коли саме відбулось прострочення погашення заборгованості за спірним кредитним договором та з якого часу повинен обраховуватись строк пред`явлення вимог до поручителя. Заявник наголошує на тому, що позовна заява від 20 лютого 2014 року 
у справі № 175/811/14-ц є неподаною. На думку заявника, виникнення заборгованості за кредитним договором відбулось до 01 серпня 2013 року. Крім того вказує, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишилось те, що сторони кредитного договору погодили, що у разі порушення позичальником умов цього договору більше ніж на 15 банківських днів термін повернення кредиту вважається таким, що настав. Суди не звернули увагу, що перше порушення позичальником умов кредитного договору, яке тривало більше ніж 15 банківських днів, відбулось ще у лютому 2010 році. 
Відзиву на касаційну скаргу не надходило
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
22 серпня 2006 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є 
ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ТОВ «Альфа-Донецьк», правонаступником якого є 
ТОВ «Гранд Полімер Груп», укладений кредитний договір № 135/К-мв, відповідно до умов якого ТОВ «Альфа-Донецьк» надано кредит у формі поновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом 2 200 000 доларів США, з терміном користування до 22 серпня 2011 року, з визначеною процентною ставкою за користування по траншу у іноземній валюті 
12,5 % річних, по траншу у національній валюті 18,5 % річних.
По кожному траншу укладались додаткові угоди до кредитного договору та договори про внесення змін до кредитного договору.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладені додаткові угоди: від 22 серпня 2006 року № 1, згідно з якою позичальнику надано транш у розмірі 11 110 000,00 грн; від 14 вересня 2006 року № 2; від 22 березня 2007 року № 3, згідно з якою змінено процентну ставку за траншами в національній валюті на 18 % річних; 
від 27 березня 2007 року № 4; від 09 листопада 2007 року № 5, згідно з якою встановлено кредит у формі поновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом у сумі 2 200 000,00 доларів США з терміном користування 
до 22 серпня 2011 року та лімітом у сумі 3 586 138,61 доларів США з граничним терміном повернення до 08 лютого 2008 року, позичальнику в рамках ліміту надано транш кредиту в розмірі 7 000 000,00 грн з терміном користування до 08 лютого 2008 року та сплатою відсотків у розмірі 
16 % річних; від 12 листопада 2007 року № 6; від 05 грудня 2007 року № 7, згідно з якою транш кредиту в розмірі 2 200 000,00 доларів США надається терміном користування до 04 червня 2009 року; від 06 лютого 2008 року 
№ 8, згідно з якою змінено термін користування кредитом з лімітом в сумі 
3 586 138,61 доларів США до 22 лютого 2008 року (в рамках визначеного ліміту банк надає транш кредиту в сумі 7 000 000,00 грн строком 
до 22 лютого 2008 року); від 13 лютого 2008 року № 9, згідно з якою визначено строк користування кредитом з лімітом у сумі 
3 586 138,61 доларів США до 08 червня 2008 року; від 13 червня 2008 року 
№ 10, згідно з якою встановлена процентна ставка за користування кредитом по траншам у іноземній валюті - 14,5 % річних; по траншам у національній валюті - 16 % річних; від 24 листопада 2008 року № 11, згідно якої встановлено процентна ставка за користування кредитом по траншам у іноземній валюті - 17 % річних, по траншам у національній валюті - 
26 % річних; від 14 січня 2009 року № 12, згідно з якою встановлено, що кредит надається у сумі 2 200 000,00 доларів США, кредит повертається відповідно до визначеного графіка, а саме: липень-листопад 2009 року - по 36 000,00 грн, грудень 2009 року - 40 000,00 грн, січень-лютий 2010 року - 
по 145 000,00 грн, березень 2010 року - 150 000,00 грн, квітень-травень 
2010 року - по 500 000,00 грн, до 30 червня 2010 року - 540 000 грн, процентна ставка за користування кредитом - 17 % річних; від 22 жовтня 2009 року № 17, згідно з якою надано транш кредиту у сумі 74 702 877,20 грн на термін до 30 червня 2010 року; від 02 лютого 2011 року № 22, згідно з якою надано транш кредиту у розмірі 3 836 771,67 грн на термін до 10 квітня 2012 року; від 26 квітня 2013 року № 27, згідно з якою позичальнику надано транш кредиту у сумі 2 014 711,84 грн на термін до 20 січня 2014 року.
Також були укладені угоди про внесення змін до договору: від 01 червня 2009 року № 13, від 13 жовтня 2009 року № 14, якими передбачено, що кредит надається з максимальним лімітом у сумі 16 374 110,45 грн та еквівалентно 9 049 858,33 доларів США з терміном користування до 
30 червня 2010 року з наступним графіком: жовтень 2009 року - 
119 000,00 грн, листопад 2009 року - 120 000,00 грн, грудень 2009 року - 121 000,00 грн, січень 2010 року - лютий 2010 року - по 454 000,00 грн, з березня 2010 року по червень 2010 року повернення заборгованості, що залишилась щомісячно рівними частинами, процентна ставка за користування кредитом по траншам в доларах США - 17 % річних, по траншам у національній валюті - 18 % річних; від 21 жовтня 2009 року № 16, згідно з якою, кредитодавець надає позичальнику транш кредиту у сумі 
16 374 110,45 грн; від 01 грудня 2009 року № 18, згідно з якою встановлено термін остаточного повернення згідно з графіком до 31 грудня 2010 року, процентна ставка - 18 % річних. Графік погашення: в жовтні 2009 року - 
119 000,00 грн, листопад-грудень 2009 року - по 231 720,00 грн, січень-лютий 2010 року - по 454 000,00 грн, березень-грудень 2010 року - 
по 8 958 655,00 грн, від 01 березня 2010 року № 19, від 31 березня 2010 року № 20, згідно з якою змінено графік погашення кредиту - лютий-березень 2010 року - 0,00 грн, квітень-листопад 2010 року - по 150 000,00 грн, грудень 2010 року - 88 840 547,65 грн; від 01 лютого 2011 року № 21, якою передбачено, що кредит надається у сумі 93 000 000,00 грн, термін остаточного повернення - 10 квітня 2012 року відповідно до графіка: 
30 квітня 2011 року - 2 920 478,00 грн, 31 липня 2011 року - 2 263 371,00 грн, 31 жовтня - 2 319 955,00 грн, 31 січня - 65 496 196,00 грн, 10 квітня 
2012 року - 20 000 000,00 грн; від 09 грудня 2011 року № 23, якою встановлено, що повернення залишку заборгованості за кредитом у розмірі 82 495 861,87 грн здійснюється згідно з наступним графіком погашення: 
31 січня 2012 року - 62 495 861,87 грн, 10 квітня 2012 року - 
20 000 000,00 грн. Від 30 січня 2012 року № 24, якою визначено, що повернення залишку заборгованості за кредитом у розмірі 82 495 861,87 грн здійснюється згідно з наступним графіком погашення заборгованості: 
31 січня 2012 року - 2 388 162,12 грн, 30 квітня 2012 року - 2 497 866,17 грн, 31 липня 2012 року - 2 560 312,82 грн, 31 жовтня 2012 року - 
2 624 320,64 грн, 20 січня 2013 року - 72 425 200,12 грн; від 24 жовтня          2012 року № 25, якою передбачено, що повернення залишку заборгованості у розмірі 77 135 378,29 грн здійснюється згідно з наступним графіком:                      31 жовтня 2010 року - 550 000,00 грн, 30 листопада 2012 року -                650 000,00 грн, 31 грудня 2012 року - 1 075 000,00 грн, 20 січня 2013 року -  74 860 378,29 грн; від 26 квітня 2013 року № 26, якою встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмір 8 % річних. Погоджено, що повернення заборгованості за кредитом здійснюється згідно з наступним графіком зниження ліміту заборгованості за договором з терміном остаточного повернення кредиту 20 січня 2014 року: 30 квітня 2013 року - 1 046 734,55 грн, за період з 30 травня по 30 жовтня 2013 року - по 500 000,00 грн, 29 листопада 2013 року, 30 грудня 2013 року - по 500 000,00 грн, 20 січня 2014 року - 72 900 000,00 грн.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі Банк», ТОВ «Гранд Полімер Груп», ОСОБА_1 
13 жовтня 2009 року укладений договір поруки, згідно з умовами якого відповідач поручився перед кредитором боржника за виконання останнім своїх кредитних зобов`язань.
У подальшому до договору поруки також вносились зміни.
Відповідно до пунктів 4.5, 7.5 кредитного договору у разі невиконання позичальником будь-якого із зобов`язань, визначених цим договором, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, та відповідно позичальник зобов`язаний не пізніше наступного банківського дня погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом, штрафні санкції на умовах, визначених цим договором (договір про внесення змін від 13 жовтня 2009 року № 14 до кредитного договору). 
Згідно пункту 3.3.6 кредитного договору позичальник зобов`язаний на вимогу кредитодавця достроково повернути наявну заборгованість за кредитом та сплатити проценти за його користування, можливі штрафні санкції у випадках, визначених пунктом 2.10 кредитного договору (договір про внесення змін № 14 від 13 жовтня 2009 року до кредитного договору).
Пунктами 2.1, 2.2 договору поруки визначено, що поручитель зобов`язується у разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором погасити протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення кредитора про невиконання боржником своїх зобов`язань заборгованість по кредитному договору, а саме: погасити основну суму кредиту; погасити суму процентів, згідно з кредитним договором; погасити суми штрафів, пені, збитків, витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки та інші платежі згідно з кредитним договором.
Обґрунтовуючи позов, банк зазначав, що оскільки позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань щодо належного виконання умов кредитного договору, станом на 01 лютого 2014 року виникла заборгованість, яка складається з: 76 400 000,00 грн - прострочений кредит, 3 095 457,55 грн - прострочені проценти, 460 394,52 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 88 162,37 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом.
Пунктом 1 додаткової угоди від 26 квітня 2013 року до кредитного договору визначено кінцевий строк повернення кредитних коштів до 20 січня 
2014 року.
10 вересня 2013 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу від 06 вересня 2013 року № 31/1-6089 про дострокове повернення кредитних коштів, яка отримана поручителем 17 вересня 2013 року, що підтверджується повідомленням від 10 вересня 2013 року.
Встановлено, що 20 лютого 2014 року банк звертався до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 
від 21 лютого 2014 року у справі № 175/811/14-ц позовна заява банку залишена без руху, а ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2014 року позовна заява повернута позивачу.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 
2016 року ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2014 року скасована, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року (з урахуванням ухвали від 10 травня 2016 року про виправлення описок) відкрито провадження у справі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 
2016 року ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2014 року скасована, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 
від 26 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2016 року, позовну заяву 
ПАТ «ВіЕйБі Банк» повернуто позивачу у зв`язку з непідсудністю справи цьому суду. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року зазначені судові рішення залишено без змін.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судові рішення у повній мірі не відповідають.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України договір поруки є видом забезпечення виконання зобов`язання.
За змістом частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним усіх зобов`язань і відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина перша, друга статті 554 ЦК України).
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягомшести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
При цьому за змістом частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Вирішуючи спір, частково врахувавши висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, суд апеляційної інстанції дійшов загалом обґрунтованого висновку про те, що позичальник неналежним чином виконував умови спірного кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з поручителя, порука якого не припинилась, оскільки банк, змінивши строк виконання основного зобов`язання у вересні 2013 року, звернувся до поручителя з позовом                 20 лютого 2014 року, тобто в межах строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що вперше до суду з цим позовом до поручителя банк звернувся 20 лютого 2014 року (справа № 175/811/14-ц), проте ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2014 року позовну заяву ПАТ «ВіЕйБі Банк» було повернуто заявнику з підстав невиконання заявником статей 119, 120 ЦПК України, 2004 року.Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2016 ухвалу суду першої інстанції скасовано, передано питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року                            (з урахуванням ухвали від 10 травня 2016 року про виправлення описок) було відкрито провадження у справі.
Отже, банк звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської областіз вимогами до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку основного зобов`язання.
Проте колегія суддів не може погодитись із загальним розміром заборгованості, яка була стягнута з поручителя на користь банку.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Подібний висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 
№ 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Встановивши, що 10 вересня 2013 року кредитор направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту в семиденний термін з дня пред`явлення вимоги, вказавши, що строк виконання зобов`язань за спірним кредитним договором є таким, що настав, тобто банк змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно із цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту, суди залишили поза увагою, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати відсотки, неустойку на підставі умов договору.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що з поручителя ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» підлягає стягненню заборгованість за спірним кредитним договором, визначена станом на момент пред`явлення вимоги про достроковий розрахунок, у розмірі 76 400 000 грн (заборгованість за тілом кредиту), 1 999 090,46 грн (відсотки за користування кредитними коштами), 22 337,24 грн (пеня за несвоєчасне погашення кредиту) та 52 266,05 грн (пеня за несвоєчасну сплату кредитних коштів). Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь «ВіЕйБі Банк»,становить 
78 473 693,80 грн.
Доводи касаційної скарги щодо настання строку виконання основного зобов`язання у лютому 2010 року є безпідставними, оскільки сторони кредитного договору остаточно визначили графік повернення кредиту                  26 квітня 2013 року (договір про внесення змін № 26).
Частиною першою статті 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги та зміну судових рішень судів попередніх інстанцій у частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк», а також у частині розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 141, 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 
від 09 червня 2015 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 27 листопада 2019 року змінити. 
Суму заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2006 року 
№ 135/К-мв, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (код ЄДРПОУ 19017842), змінити, визначивши її у розмірі 
78 473 693 (сімдесят вісім мільйонів чотириста сімдесят три тисячі шістсот дев`яносто три) грн 80 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» судовий збір за подання позовної заяви, за вирахуванням сум, сплачених ОСОБА_1 за подання апеляційної та касаційної скарг, 
у сумі 3 347 (три тисячі триста сорок сім) грн 06 коп.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                     О. М. Осіян
 
                                                                                                                  Н. Ю. Сакара 
 
        С. Ф. Хопта
 
        В. В. Шипович