ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року	Львів	Справа № 300/155/20 пров. № А/857/3748/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, головуючий суддя - Остап`юк С.В., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДФС в Івано-Франківській області, в якому просив визнати бездіяльність протиправною щодо невключення до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи позивача в органах Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області за період з 24.06.1997 року до 08.03.2000 року; зобов`язати перерахувати вислугу років для призначення пенсії та зарахувати до вислуги років стаж роботи в органах Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області за період з 24.06.1997 року до  08.03.2000 року; зобов`язати перерахувати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням часу роботи в органах Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області за період з 24.06.1997 року до 08.03.2000 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 04.11.2019 його звільнено з посади та податкової міліції органів державної фіскальної служби у запас Збройних Сил України. При звільненні не вірно обчислено календарну та пільгову вислугу років для призначення пенсії, з тих підстав, що до календарної вислуги йому не зарахований стаж роботи на державній службі - в Державній податковій адміністрації в Івано-Франківській області за період з 24.06.1997 року до 08.03.2000 року у календарному обчисленні 02 роки 08 місяців 14 днів та у пільговому обчисленні час служби на посадах в оперативно-технічному відділі за період з 06.03.2012 року до 04.11.2019 року, з розрахунку один календарний рік служби за півтора роки.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що судом попередньої інстанції не взято до уваги практику Європейського Суду з прав людини, яка є джерелом права щодо дії принципів «належного урядування» та «юридичної визначеності» при вирішенні спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за № 418-о від 01.11.2019 року звільнено з посади та податкової міліції органів ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом "а" Положення (за віком) підполковника податкової міліції ОСОБА_2 (Т-992726), заступника начальника оперативно-технічного відділу оперативного управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, 04 листопада 2019 року.
Відповідачем визначено вислугу років позивача, станом на 04 листопада 2019 року, яка становить у календарному обчисленні 22 роки 00 місяців 12 днів (в тому числі служба в органах податкової міліції 19 років 07 місяців 25 днів), у пільговому обчисленні - 25 років 10 місяців 11 днів. Загальний трудовий стаж для призначення пенсії становить 27 років 01 місяць 13 днів. Строк календарної служби для виплати одноразової грошової допомоги становить 22 роки 00 місяців 12 днів.
Позивач, вважаючи невірним обчислення календарної та пільгової вислуги років для призначення пенсії, 16.12.2019 року звернувся до відповідача із заявою про: проведення перерахунку вислуги років, із зарахуванням до вислуги років, у календарному обчисленні, час роботи на державній службі, а саме: в органах Державної податкової служби Івано-Франківської області в період з 24.06.1997 року до 08.03.2000 року, що становить 2 роки 08 місяців 14 днів; проведення перерахунку вислуги років, із зарахуванням до вислуги років час служби на посадах в оперативно-технічному відділі у період з 06.03.2012 року до 04.11.2019 року з розрахунку 1 календарний рік служби за 1,5 роки. За результатами проведеного перерахунку внести відповідні зміні до розрахунку вислуги років на пенсію та наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 01.11.2019 року за № 418-о, про що повідомити ГУ ПФ в Івано-Франківській області для проведення відповідних перерахунків. Донарахування суми одноразової грошової допомоги, виходячи із зміненого розрахунку вислуги років та провести її виплату.
Листом відповідача за № 144/К/09-19-04-12 від 28.12.2019 року повідомлено позивача про те, що до вислуги років у календарному обчисленні зараховані наступні періоди служби: навчання у Івано-Франківському державному технічному університеті нафти і газу - з 01.09.1991 року до 04.06.1996 року (із розрахунку один рік навчання за пів року служби), служба в органах податкової міліції - з 09.03.2000 року до 04.11.2019 року. Згідно записів трудової книжки в період з 24.06.1997 року до 08.03.2000 року позивач працював в Державній податковій адміністрації в Івано-Франківській обласні на посадах державного службовця. Оскільки, станом на 04.11.2019 року не затверджений перелік посад, які підлягають зарахуванню до вислуги років для призначення пенсії у державних органах у разі переходу на службу в податкову міліцію, та враховуючи постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2018 року у справі №857/2727/18, у ГУ ДФС в Івано-Франківській області немає законних підстав для зарахування періоду роботи в Державній податковій адміністрації в Івано-Франківській області з 24.06.1997 року до 08.03.2000 року до вислуги років у календарному обчисленні, та, оскільки, станом на 04.11.2019 року відсутня вислуга у календарному обчисленні, яка дає право на пенсію за вислугою років згідно Закону, зарахування пільгового обчислення для призначення пенсії не являється можливим. 03.12.2019 року відповідачем направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області матеріали про призначення пенсії. При звільненні зі служби позивачу виплачено грошову допомогу за повний рік календарної служби в повному обсязі.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що  на момент звільнення позивача з посади та податкової міліції, відсутній перелік посад, затверджений відповідно центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.
Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Цей принцип полягає у тому, що, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 22 червня 2004 року у справі «Броньовський проти Польщі» зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя (пункт 184).
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - «Закон № 2262-XII»).
Закон № 2262-XII має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Відповідно до пункту «и» статті 17 Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б-д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.
Згідно пункту «б» статті 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що особам, які мають право на призначення пенсії на підставі Закону № 2262-XII, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи внутрішніх справ, податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державної фінансової політики.
Як випливає з матеріалів справи, свою відмову ГУ ДФС в Івано-Франківській області мотивує тим, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений перелік посад в органах Державної податкової служби України, період роботи на яких може бути зарахований до календарної вислуги років. У зв`язку з цим, позивачу не зараховано до вислуги років час роботи в органах Державної податкової адміністрації.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях про те, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.
Так, Закон № 2262-XII встановлює для осіб начальницького складу податкової міліції передбачені гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов`язків, зокрема, щодо створення і затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають у процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 вересня 2019 року у справі № 813/904/15 та від 4 жовтня 2018 року у справі № 819/1695/16.
Отже, неправомірним є посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачу у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах.
Водночас, та обставина, що ОСОБА_1 працював в державних органах з 24.06.1997 року до 08.03.2000 року сторонами не оспорюється.
Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Враховуючи наведені вище норми законодавства та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач має право на зарахування до вислуги років стаж роботи в органах Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області за період з 24.06.1997 року до  08.03.2000 року, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складає підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов задовольнити. 
Також, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 6 цієї статті встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 1681,60 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 2522,40  грн.
Оскільки, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду задоволено заявлені позовні вимоги, то таким чином, на користь ОСОБА_1 слід присудити 4204 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі №300/155/20 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС в Івано- Франківській області щодо невключення ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової адміністрації в Івано-Франківської області період з 24.06.1997 року по 08.03.2000 року.
Зобов`язати ГУ ДФС в Івано-Франківській області перерахувати ОСОБА_1 вислугу років для призначення пенсії та зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років на пенсію у календарному обчисленні - стаж роботи в органах Державної податкової адміністрації в Івано-Франківської області в період з 24.06.1997 року по 08.03.2000 року; у пільговому обчисленні часу служби ОСОБА_1 на посадах в оперативно-технічному відділі з розрахунку 1 календарний рік служби за 1.5 роки і внести відповідні зміни до розрахунку вислуги років на пенсію від 03.12.2019 року підполковника податкової міліції Кочкодана Ростислава Ярославовича та наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 01.11.2019 року № 418-о, про що повідомити Головне управління Пенсійного фонду в Івано- Франківській області для проведення відповідних перерахунків.
Зобов`язати ГУ ДФС в Івано-Франківській області перерахувати ОСОБА_1 розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням часу роботи в органах Державної податкової адміністрації в Івано-Франківської області в період з 24.06.1997 року по 08.03.2000 року та виплатити донараховану різницю.
Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (ЄДРПОУ - 39394463) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) 4204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні 00 коп. сплаченого судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 24.04.2020 року.