П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/226/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
03 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року  (ухвалене в м.Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
В лютому 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погодившись із прийнятим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог,  позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.
20 січня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06 лютого 2020 року, з урахуванням п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 встановлено, що позивач у період з 14.05.1982 р. по 30.10.1989 р. працював в копальні ім. Гастелло в Магаданській області Російської Федерації, зокрема: з 14.05.1982 р. верхнім машиністом драги; з 18.11.1982 р. слюсарем з ремонту драги; з  19.05.1983 р. кормовим машиністом драги; з 25.11.1983 р. слюсарем; з 30.01.1984 р. направлений на курси кочегарів парового котла; з 12.03.1984 р. стажером кочегара; з 01.04.1984 р. слюсарем драги; з 12.04.1984  р. кочегаром парового котла; з 19.05.1984 р. кормовим машиністом драги; з 22.10.1984 р. машиністом парового котла; з 18.12.1984 р. кочегаром ПСХ; з 21.03.1985 р. машиністом парового котла драги; з 07.05.1985 р. верхнім машиністом драги; з 29.05.1985 р. кормовим машиністом драги; з 17.10.1985р. машиністом парового котла драги; з 14.11.1985 р. слюсарем драги; з 20.06.1986 р. кормовим машиністом; з 13.10.1986 р. кочегаром парового котла; з 17.11.1986 р. слюсарем з ремонту драги; з 03.02.1988 р. направлений на курси драгерів; з 09.03.1988 р. верхнім машиністом драги; з 30.10.1989 р. звільнений з роботи. (а.с. 11-15).
З 14.05.1982 по 30.10.1989 р.позивач працював та отримував заробітну плату в копальні ім.Гастелло, вказане підтверджується довідкою архівного відділу Тенькінського міського округу Магаданської області та карткою форми Т-2. (а.с. 46-47).
Згідно з копією особовою картки форми Т-2, позивач працював на копальні ім. Гастелло в Магаданській області Російської Федерації, зокрема: з 14.05.1982 р. "др к-р" учень верхнього машиніста; з 17.05.1982 р.  верхній машиніст; з 18.10.1982 р.  учень концентраторника; з 18.11.1982 р.  слюсар з ремонту др.;  з 19.05.1983 р. кормовий машиніст др.; з 25.11.1983 р.  слюсар; з 30.01.1984 р. курси кочегара парових котлів; з 12.03.1984 р.  ПСХ стажер кочегара; з 01.04.1984 р.  "др к-р" слюсар; з 12.04.1984 р. кочегар парового котла; з 03.08.1984 р.  р-п "Кулу" сінокіс; з 22.10.1984 р. "др к-р" машиніст парового котла; з 03.12.1984 р. слюсар; з 18.12.1984 р.  ПСХ кочегар; з 20.02.1985 р. командир ПТС на один місяць; з 21.03.1985 р. "др к-р" машиніст парового котла; з 07.05.1985 р.  верхній машиніст; з 29.05.1985 р.  кормовий машиніст;  з 17.10.1985 р. машиніст парового котла; з 14.11.1985 р. слюсар; з 20.06.1986 р. кормовий машиніст; з 13.10.1986 р. др.174 кочегар парового кота; з 17.11.1986 р. слюсар; з 23.03.1987 р. машиніст парового котла; з 14.04.1987 р. слюсар по ремонту драги; з 22.04.1987 кормовий машиніст; з 20.08.1987 р. учень концентраторника; з 01.10.1987 р. др.174 концентраторник; з 17.10.1987 р.  др.174 машиніст парового котла; з 01.11.1987 р.  слюсар; з 03.02.1988 р. курси драгерів, з 09.03.1988 р. "др к-р" слюсар; з 10.08.1988 р. "др к-р" верхній машиніст; з 14.09.1988 р. "др к-р" концентраторник; з 15.10.1988 р. "др." машиніст парового котла; з 01.11.1988 р. "др." слюсар; з 01.02.1989 р. "др."слюсар; з 23.03.1989 р. драга машиніст парового котла; з 10.04.1989 р. драга слюсар з ремонту др.; з 18.04.1989 р. "др к-р" машиніст парового котла; з 01.05.1989 р. др. концентраторник, з 01.07.1989 р. стажер ст. машин драгера. (а.с. 48-52).
Згідно листа Державного архіву Магаданської області від 13.08.2018 р. №Б-22 зє, та витягів з наказів ТОВ «Артель старателів «Драга» про відпустки, ОСОБА_1  з 17.10.2001 р. по 31.03.2002 р. та з 18.10.2002 по 01.04.2013 р. перебував у відпустках без збереження заробітної плати. (а.с. 62-64).
27.12.2018 р. позивач після досягнення права на пільгову пенсію, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про нарахування та призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 та одночасно подав заяву до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, яка діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, щодо підтвердження періодів пільгової роботи. (а.с. 38-39).
31.01.2019 р. рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області «Про результати розгляду заяви комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах або вислугу років» №4/1 від 31.01.2019 р. позивачу  відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 14.05.1982 р. по 16.05.1982 р. учнем машиніста драги, з 18.10.1982 р. по 17.11.1982 р. учнем концентраторника, з 30.01.1984 р.  по 31.03.1984 проходження курсів кочегара та стажування кочегаром, з 03.08.1984 р. по 21.10.1984 р. зайнятості на сінокосі в радгоспі, з 18.12.1984 р. по 20.03.1985 р. кочегаром ПСХ та командиром ПТС, з 20.08.1987 р. по 16.10.1987 учнем концентраторника та концентраторником, з 03.02.1988 р. по   08.03.1988 р.  проходження   курсів   драгерів,   з   14.09.1988 р. по 14.10.1988 р. та з 01.05.1989 р. по 30.06.1989 р. концентраторником, з 01.07.1989 р.  по 30.10.1989 р. стажування машиністом драги, оскільки така зайнятість не дає права на пільгове пенсійне забезпечення. Також, відмовлено у підтвердженні періодів роботи з 01.11.2001 р. по 31.03.2002 р. та з 02.11.2002 р. по 01.04.2003 р., у зв`язку з перебування у відпустках без збереження заробітної плати терміном понад 15 днів в календарному році.
Рішенням від 12.03.2019 р. відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. (а.с. 44, 45).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає насмтупне.
Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач з у період з 14.05.1982 р. по 30.10.1989 р. працював в копальні ім. Гастелло в Магаданській області Російської Федерації, а з 02.04.2001 р. по 01.04.2003 р. на ТОВ «Артель старателів «Драга» в Магаданській області Російської Федерації.
Відповідно до ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. (надалі Угода) призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання.
Для визначення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності даної Угоди.
Статтею 1 Угоди встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх родин здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Таким чином, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин  необхідно застосовувати саме пенсійне законодавство України.
Згідно з ч.1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058 (далі - Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Відповідно до п.2 ч. 2 ст.114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Чоловікам, які мають не менше половини стажу із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У разі відсутності правонаступника  підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах  або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном, тобто згідно з Порядком 18-1.
Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 працював  з 14.05.1982 р. по 30.10.1989 р. в копальні ім. Гастелло в Магаданській області Російської Федерації із переміщенням на різних посадах. 
Водночас, для встановлення пільгових періодів роботи позивача, де він був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, відомостей із трудової книжки недостатньо. Разом з цим, колегія суддів зауважує, що записи які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 не підтверджують усі  обставини на  які він посилається.
У зв`язку із вказаним, належним документом, який підтверджує пільгові періоди роботи позивача в копальні ім. Гастелло в Магаданській області Російської Федерації є надана архівним відділом Тенькінського міського округу Магаданської області від 04.09.2018 №Б-1 копія особової картки ОСОБА_1 форми Т-2.
Відповідно до п. 3 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. N 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Суд звертає увагу, що на період роботи ОСОБА_1 в копальні ім. Гастелло в Магаданській області Російської Федерації був затверджений Список №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, відповідно до якого, право на пільгову пенсію мають працівники, зайняті на посадах, зокрема:
- кочегари драг, локомобілів, паровозів, парових котлів, екскаваторів та парових кранів;
- машиністи драг;
- машиністи парових котлів;
- слюсарі чергові та ремонтні;
- концентраторники.
При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10, якою було затверджено новий Список №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах. 
Колегія суддів зауважує,  що згідно з положеннями ст. 58 Конституції України нормативно правові акти не мають зворотної дії у часі. 
Тобто,  застосування до правовідносин, що виникли у періоди з 14.05.1982 р. по 30.10.1989 р. законодавства від 26.01.1991 р., яке було прийнято пізніше та яке звужує існуючі права позивача, є помилковим, оскільки, у постанові Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10 до списку №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах включено лише посади машиніста драги та електрослюсарі (слюсарі) чергові та з ремонту обладнання.
У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до пільгового обчислення стажу роботи позивача підлягають включенню періоди роботи на посадах, які займав позивач у періоди з 14.05.1982 р. по 30.10.1989 р. в копальні ім. Гастелло в Магаданській області Російської Федерації, які були включені до Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області викладені в рішенні   №4/1 від 31.01.2019 р. «Про результати розгляду заяви комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах або вислугу років», в частині відмови у підтвердженні пільгового стажу позивача: з 01.10.1987 р. по 17.10.1987 р., з 14.09.1988 р. по 15.10.1988 р. та з 01.05.1989 р. по 30.06.1989 р.  на посаді концентраторника є необґрунтованими та безпідставними.
Аналізуючи доводи апелянта стосовно протиправності дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи періоди з : 30.01.1984 р.  по 12.03.1984 період навчання в Теньківському учбово- курсовому комбінаті, з 03.08.1984 р. по 21.10.1984 р. період роботи кормовим машиністом парового котла, з 18.12.1984 р. по 20.03.1985 р. кочегаром ПСХ та командиром ПТС, колегія суддів зазначає слідуюче.
В апеляційній скарзі апелянт як на протиправність дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи період 30.01.2984 року по 31.03.1984 посилається на ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", однак колегія суддів вважає вказане посилання помилковим з огляду на те, що положення вказаної статті стосуються обчислення стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. При цьому, норми щодо обчислення пільгового стажу вказаною статтею не передбачені.
Крім того, позивач безпідставно посилається на норми Закону  України " Про професійно - технічну освіту", оскільки відсутня інформація, що курси та стажування позивача проходили у професійно - технічному навчальному закладі, а посвідчення на право обслуговування об`єктів котлонагляду, яке додано  до апеляційної скарги, не є документом, що підтверджує навчання в професійно - технічному навчальному закладі та здобуття відповідної кваліфікації.
Також, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача період з 03.08.1984 року по 21.10.1984 року, оскільки згідно з особовою карткою форми Т-2, яка є одним із видів первинних документів позивач з 03.08.1984 року по 21.10.1984 року був зайнятий роботою на сінокосі радгоспу "Кулу" який згідно чинного законодавства не зараховується до пільгового стажу. 
Колегія суддів критично ставиться до доводів ОСОБА_1 викладених в апеляційній скарзі, щодо протиправних дій відповідача в частині не зарахування до пільгового стажу роботи позивача період роботи з 18.12.1984 року по 20.03.1985 року, з огляду на слідуюче.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються  Списки, що чинні на період роботи особи.          
Враховуючи те, що позивач в зазначений період працював в копальні ім. Гастелло, для визначення права на зарахування пільгового стажу  слід керуватися підпунктом "а" "Робітники" пункту 1 "Відкриті гірничі роботи на шахтній поверхні" розділу І "Гірничі роботи" Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право ні державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
Таким чином, посилання позивача в апеляційній скарзі на розділ XIII «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство» Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 є помилковим.
Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до Списку №2 від 22.08.1956 право на пільгову пенсії працівники, зайняті, зокрема, в копальнях та драгах:
-кочегари драг, локомобілів, паровозів, парових котлів, екскаваторів парових кранів;
-машиністи драг;
-машиністи парових котлів;
При цьому, посади, які займав позивач в період з 18.12.1984 по 20.03.1985 року не передбачені відповідним розділом Списку №2 від 22.08.1956 року, а тому відсутні підстави для зарахування спірного періоду позивача до пільгового стажу.  
Також, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 з 20.08.1987 р. по 01.10.1987 учнем концентраторника, з 03.02.1988 р. по 08.03.1988 р.  проходження   курсів   драгерів, з 01.07.1989 р.  по 30.10.1989 р. стажування машиністом драги не підлягають зарахуванню до пільгового стажу, оскільки вказані посади також не включені до Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що зайнятість позивача з 03.08.1984 р. по 21.10.1984 р. на сінокосі в радгоспі, не є роботою із шкідливими і важкими умовами праці, в розумінні Закону №1058 та не включена до переліку посад за Списком №2, а тому на переконання колегії суддів вказаний період не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 01.11.2001 р. по 31.03.2002 р. та з 02.11.2002 р. по 01.04.2003 р. також не підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 у відпустках без збереження заробітної плати терміном понад 15 днів в календарному році.
Колегія суддів зазначає, що статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Так, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, зокрема, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, а також встановлені обставини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позовна вимога позивача  щодо зобов`язання пенсійного органу призначити  пенсію за віком на пільгових умовах з  27.12.2018 року не підлягає задоволенню, оскільки дії щодо призначення пенсії та перевірку наявності необхідного стажу для призначення пенсії покладено на управління Пенсійного фонду України та відноситься до його дискреційних повноважень.
Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки  при розгляді заяви ОСОБА_1 від  27.12.2018 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем протиправно не враховано періоди пільгового стажу позивача за Списком №2 за роботу з 01.10.1987 р по 17.10.1987 р, з 14.09.1988 р  по 15.10.1988 р  та з 01.05.1989 р  по 30.06.1989 р.  на посаді концентраторника тому правильним та належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.12.2018 р. про нарахування та призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, із зарахуванням до пільгового стажу роботу з 01.10.1987 р. по 17.10.1987 р., з 14.09.1988 р. по 15.10.1988 р. та з 01.05.1989 р. по 30.06.1989 р.  на посаді концентраторника. 
За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проаналізувавши доводи апелянта та наявні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов до твердження, що вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням норм чинного законодавства.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам,  у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, то підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.