УХВАЛА

13 березня 2020 року 
Київ
справа №807/2322/15
адміністративне провадження №К/9901/6625/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській обалсті на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області, Управління Держпраці у Закарпатській області, Державної інспекції України з питань праці, Державної служби України з питань праці про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, визнання протиправними дій та бездіяльності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області, Управління Держпраці у Закарпатській області, Державної інспекції України з питань праці, Державної служби України з питань праці, в якому, з урахуванням заяв про уточнення та розширення позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної інспекції України з питань праці від 28 жовтня 2015 року № 262-К «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на роботі, на посаді начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Державної служби України з питань праці та зобов`язати відповідача внести до його трудової книжки запис, що відповідає прийнятому судом рішенню;
- стягнути з Державної служби України з питань праці - правонаступника Державної інспекції України з питань праці - на користь ОСОБА_1 середній заробіток з урахуванням коефіцієнта підвищення заробітної плати відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 р. № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та індексації відповідно до законодавства;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі й стягнення середнього заробітку;
- визнати протиправними дії ОСОБА_2 , голови Державної служби України з питань праці, та ОСОБА_3 , виконувача обов`язків начальника Управління Держпраці у Закарпатській області, щодо застосування до ОСОБА_1 положень ст. 49-2 КЗпП, тобто пропонування йому «іншої роботи» в розумінні вищевказаної правової норми у формі доведення до його відома (під розпис) 12 червня 2015 року та 03 липня 2015 року нижче вказаних документів та передача їх Державній інспекції України з питань праці, які були використані останньою для його звільнення з посади начальника Територіальної державної інспекції в Закарпатській області, зокрема;
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань праці в частині невиконання нею обов`язку правонаступника (після передачі останній функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці), щодо продовження дії трудового договору начальника Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області ОСОБА_1 в новоутвореному Управлінні Держпраці у Закарпатській області Державної служби України з питань праці відповідно з приписами ч. 4 ст. 36 Кодексу законів про працю України.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційні скарги Державної служби України з питань праці та Управління Держпраці у Закарпатській області задоволено частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року змінено в частині мотивів. Скасувано рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Управління Держпраці у Закарпатській області та ухвалено в цій частині нове рішення.
Поновлено ОСОБА_1 на роботі, на посаді начальника Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області з 30 жовтня 2015 року та зобов`язати Управління Держпраці у Закарпатській області вжити заходів щодо призначення (переведення) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду.
В решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року залишено без змін.
Не погоджуючись із судовими рішеннями Управлінням Держпраці у Закарпатській області 10 березня 2020 року звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою. 
У поданій касаційній скарзі відповідач з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, у касаційній скарзі зазначається підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У касаційній скарзі не зазначено підстви на яких подається касаційна скарга відповідно до статті 328 КАС України.
Аналіз матеріалів касаційної скарги також свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.
Питання, пов`язані із розміром ставок судового збору, порядком сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - "Закон № 3674-VI").
Згідно з підпукту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру, судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За подання фізичною особою до адміністративного суду позову майнового характеру, судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осі.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 28.02.2019 № 2696-VІІI прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено на 2019 рік у розмірі 1921, 00 грн.
З матеріалів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач є фізичною особою, звернувся до суду в 2019 році та заявив три позовні вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.
За подання позову немайнового характеру позивачу потрібно було сплатити 2 305 грн. 20 коп. (1921,00 х 0,4) х 3 = 2 305,20 грн.).
За подання адміністративного позову майнового характеру підлягала сплаті сума судового збору у розмірі 2 878 грн. 14 коп. (287 813,96 х 1%=2 878,14 грн.).
Таким чином, судовий збір при поданні касаційної скарги сплачується у розмірі 5 183 грн. 34 коп.
Документ про сплату судового збору повинен містити такі реквізити: отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030102 ; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП);код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»); призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);судовий збір, за позовом __________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Скаржник не входять в перелік осіб, які відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання касаційної скарги) користуються пільгами по сплаті судового збору.
Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Касаційна скарга не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 330 КАС України, оскільки скаржник не зазначив підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків, а саме: зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та надання документу про сплату судового збору.
Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Оскільки вищевказані обставини перешкоджають прийняттю касаційної скарги до провадження суду касаційної інстанції, тому відповідно до ст.ст.169, 332, 330 КАС України скарга підлягає залишенню без руху з наданням необхідного строку для усунення недоліків.
Керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській обалсті на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області, Управління Держпраці у Закарпатській області, Державної інспекції України з питань праці, Державної служби України з питань праці про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, визнання протиправними дій та бездіяльності залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та документу про сплату судового збору.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                             А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                                  Л.О. Єресько

                                                                                                                            В.М. Соколов