ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1153/20 Справа № 188/215/19 	  	Головуючий у першій інстанції: Полубан М. П. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариство комерційний банк “ПриватБанк” на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” про стягнення грошових коштів, – 

ВСТАНОВИЛА:
У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05.09.2018 року між нею та відповідачем було укладено угоду №SAMDNWFC00045116068 про відкриття карткового рахунку для отримання заробітної плати, з кредитним лімітом 0,00 грн. Після отримання позивачем на вказаний картковий рахунок заробітної плати вона почала помічати зникнення грошових коштів з її карткового рахунку. Так, в період з 01.10.2018 року по 12.02.2019 року відповідачем з її карткового рахунку безпідставно списано на свою користь грошові кошти в розмірі 4294,04 грн. Позивач неодноразово зверталася на "гарячу лінію" АТ КБ "ПриватБанк" та до його найближчого відділення з метою отримання пояснень про причини автоматичного списання грошових коштів, але до теперішнього часу зрозумілих пояснень їй не надано. Єдиним аргументом відповідача було нібито наявність у неї заборгованості за кредитним договором у 2014 році. Стосовно списання грошових коштів пояснює, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 року в задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі. Підставою для відмови в позові був факт спливу позовної давності за вказаними правовідносинами. Незважаючи на факт спливу позовної давності, недоведеності факту отримання та використання нею вказаного кредиту та наявності рішення суду про відмову в позові, відповідач безпідставно з її заробітної плати списав на свою користь грошові кошти в розмірі 4294,04 грн. Своїми протиправними діями відповідач спричинив їй моральну шкоду, яка полягає у знижені її соціального рівня та її потреб вдвічі, а саме стягнення з неї 50% від її заробітку не давало їй змоги придбавати якісні та в повному обсязі продукти харчування, одяг, засоби особистої гігієни. Вона змушена була на протязі майже півроку вдвічі скоротити свої витрати на побутові потреби. Всі ці підстави суттєво вплинули на її психологічний та фізіологічний стан. Тому позивач просила стягнути на її користь з відповідача грошові кошти в розмірі 4294,04 грн. в рахунок повернення безпідставно стягнутих коштів, 4000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 100,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по справі у вигляді оплати послуг за формування виписки по картковому рахунку. 
Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 4294,00 грн. в рахунок повернення безпідставно стягнутих коштів; 100,00 грн. судових витрат у вигляді оплати послуг за формування виписки по картковому рахунку; в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Додатковим рішенням цього ж суду від 30 жовтня 2019 року стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с. 99). 
В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, щоміж ОСОБА_2 та АТ КБ "ПриватБанк" було укладено угоду №SAMDNWFC00045116068 від 05.09.2018 року про відкриття карткового рахунку для отримання заробітної плати з кредитним лімітом 0,00 грн., що підтверджується копіює виписки по рахунку від 12.02.2019 року№T18NAHADMNB7JCAJ (а.с. 7-8); даний факт визнається сторонами. 
Відповідно до змісту вказаної вище виписки по рахунку від 12.02.2019 року №T18NAHADMNB7JCAJ, за період з 01.09.2018 року по 12.02.2019 року були здійснені наступні “автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості”:
- 14.10.2018 року по карті НОМЕР_1 на суму 577,50 грн.;
- 05.11.2018 року по карті НОМЕР_1 на суму 55,00 грн.;
- 06.11.2018 року по карті 88 НОМЕР_2 на суму 99,50 грн.;
- 03.12.2018 року по карті 88 НОМЕР_2 на суму 18,77 грн.;
- 22.12.2018 року по карті 88 НОМЕР_2 на суму 1111,74 грн.;
- 15.01.2019 року по карті 88 НОМЕР_2 на суму 512,50 грн.;
- 31.01.2019 року по карті 88 НОМЕР_2 на суму 1370,83 грн.;
- 31.01.2019 року по карті 99 НОМЕР_3 на суму 548.20 грн., а всього 4294,04 грн. (а.с. 7-8).
Також встановлено, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 року у цивільній справі №203/2089/18, яке набрало законної сили 05.12.2018 року, у задоволені позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.11.2010 року відмовлено, у зв`язку зі спливом строку позовної давності (а.с. 9-11). 
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Бабушкінським відділом ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ 03.10.2015 року, позивач змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 (а.с. 6). 
Також встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" надано копію анкети-заяви ОСОБА_5 від 01.11.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я платіжну банківську зарплатну карту (а.с.58-59). 
Зазначена вище анкета-заявка не містить відомостей про розмір тіла кредиту (кредитного ліміту), строк дії кредитного договору, відсутня також інформація про розмір процентів за користування кредитом, комісії, неустойки (штрафу, пені). 
Зазначена вище анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. 
Відповідачем також представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.11.2010 року, згідно якого станом на 28.05.2018 року банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 31660,73 грн., а саме: 1660,42 грн. – заборгованість за кредитом, 514,61 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 27501,86 грн. – пеня, 1983,84 грн. – заборгованість за штрафами (а.с. 60-62, 63-64). 
Частиною 1 статті 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
За змістом ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. 
Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. 
У пункті 1.4 Глави 1 “Загальні положення” Інструкції “Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті”, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, з відповідними змінами та доповненнями, дано поняття терміну “списання договірне” (договірне списання), відповідно до якого це списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що відповідачем не представлено суду доказів письмової згоди (умов відповідного договору) ОСОБА_2 на списання АБ КБ "ПриватБанк" грошових коштів з банківського рахунку позивача, відкритого за умовами угоди №SAMDNWFC00045116068 від 05.09.2018 року, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4294,00 грн., які були безпідставно списані банком. 
Посилання апелянта на те, що банк мав усі підстави для списання коштів з рахунку позивача, у зв`язку з наявністю непогашеної заборгованості за кредитним договором від 01.11.2010 року, не приймається до уваги, виходячи з наступного. 
Колегія наголошує, що ні місцевому, ні апеляційному суду відповідачем не надано Умови та Правили надання банківських послуг у ПриватБанку, на які посилається апелянт, що підписані ОСОБА_1 ; більше того, суду не надано Умови та Правили надання банківських послуг у ПриватБанку у будь-якій редакції; клопотань про витребування відповідних доказів банком не заявлено, що стверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання.
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 
Умови та Правили надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил, можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Відповідна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, оскільки такі не містять підпису позичальника, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15). 
Крім того, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність в АТ КБ “ПриватБанк” правових підстав для списання (без волевиявлення ОСОБА_2 ) коштів з банківського рахунку позивача, відкритого за умовами угоди №SAMDNWFC00045116068 від 05.09.2018 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01.11.2010 року, у зв`язку з набранням законної сили рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22.10.2018 року №203/2089/18, яким в задоволення позову банку відмовлено у зв`язку з пропуском АТ КБ “ПриватБанк” строку позовної давності. Колегія наголошує, що погашення заборгованості за межами строку позовної давності допускається лише за волевиявленням самого боржника або на підставі судового рішення.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. 
Місцевим судом правильно вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів, а тому суд апеляційної інстанції справу в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині – без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариство комерційний банк “ПриватБанк” – залишити без задоволення. 
Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2019 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді