Справа № 463/3139/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 22-ц/811/3625/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,
       
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Грицко Р.Р. від 26 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -
                       в с т а н о в и л а : 

       рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2019 року позов ОСОБА_3 – задоволено частково. Вирішено стягувати з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_3  аліменти у розмірі 1000,0 гривень (одна тисяча гривень 00 копійок), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які підлягають індексації, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду – 17.04.2019 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь держави – судовий збір у розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_3  аліментів, у межах суми платежу за один місяць у розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень 00 копійок), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
       Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позову у повному об`ємі. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права. Покликається на те, що суд дійшов до хибного висновку, що його матеріальний стан, та стан його здоров`я дозволяють утримувати доньку до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Звертає увагу, що на даний ОСОБА_2 знаходиться у скрутному матеріальному становищі, у зв`язку із тим, що він хворіє сам та утримує важкохвору матір. Відповідно у нього немає можливості сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 у зв`язку із навчанням. Вказує, що у рішенні Личаківський районний суд прийшов до необґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1000, 00 грн., оскільки позивачем не подано належних доказів того, що ОСОБА_3 потребує отримання матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Також звертає увагу суду, що подані позивачем довідки не відображають доходів позивачки станом на дату звернення до суду, а також не надано доказів продовження навчання ОСОБА_3 на другому курсі. Зазначає, що у позові позивачка вказує, що вона несе додаткові витрати на факультативне навчання з англійської мови, на придбання підручників, одягу, ліків, однак жодних доказів на ствердження даних аргументів не подає. Зважаючи на те, що позивачка навчається на безоплатній формі навчання, має можливість отримувати академічну стипендію за успіхи у навчанні, жодних інших підтверджених доказами витрат, окрім оплати проживання в гуртожитку не несе, позивач жодним чином не обґрунтовував свою потребу у призначенні аліментів у зв`язку із навчанням. Відтак, зважаючи на те, що позивач не обґрунтував свою потребу у призначенні аліментів у зв`язку із навчанням, водночас враховуючи відсутність у ОСОБА_2 можливості надавати таку допомогу доньці, оскільки він хворіє, утримує хвору матів та перебуває у скрутному матеріальному становищі, висновок суду про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів у розмірі 1000, 00 грн. є безпідставним. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позов, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 199, ч.1 ст. 200 СК України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та задовольняючи частково позов, виходив з того, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значаться у графі «батько» ОСОБА_2 , у графі «мати» - ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис за № 07. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21.09.2017 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1000,0 гривень, щомісяця, починаючи з 15.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суд встановив, що на момент звернення до суду із позовною заявою позивач досягнула повноліття та продовжує навчання на першому курсі денного відділення філологічного факультету, що підтверджується довідкою № 601/18 від 14 вересня 2018 року, виданою Львівським національним університетом ім.Івана Франка. Відповідно до платіжного документа, ОСОБА_3 сплачено орендну плату за проживання у гуртожитку АДРЕСА_1 у розмірі 5 200,0 гривень. Також суд встановив, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні та повному матеріальному забезпеченні матері ОСОБА_4 , однак у зв`язку із навчанням проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ). Як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_4 , остання перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості Одеської області. Суд не брав до уваги посилання відповідача на те, що ним сплачувались аліменти на утримання доньки та відсутня заборгованість по сплаті таких, оскільки аліменти за рішенням суду стягувались з ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття. Суд встановив, що на утриманні відповідача перебуває матір ОСОБА_5 , яка являється пенсіонером та отримує пенсію за віком та згідно, поданої медичної документації хворіє, однак суд врахував той факт, що ОСОБА_2 працездатний чоловік, а тому має можливість працювати та надавати повнолітній доньці допомогу, пов`язану із навчанням. Суд зазначив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Враховуючи матеріальний стан відповідача, потреби ОСОБА_3 , яка навчається, а також те що відповідач є здоровий працездатний чоловік, несе рівний із ОСОБА_4 обов`язок забезпечити належне утримання дитини, жодних доказів щодо оплати ним навчання дочки та інших витрат, пов`язаних з її навчанням відповідач ОСОБА_3 суду не представив, а тому, суд прийшов до переконання, що саме аліменти на дитину у розмірі 1000,0 гривень, з врахуванням також наданої допомоги матір`ю дитини, здатний забезпечити належні умови для життя дитини, яка продовжує навчання. На думку суду, саме такий розмір аліментів є достатнім в нинішніх умовах проживання, з урахуванням продовження навчання донькою відповідача, її потреб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 гривень суми судового збору.
Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
17.04.2019р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила присудити аліменти на її утримання у зв`язку з навчанням у розмірі 2100 грн. щомісяця, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення нею 23 років ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та стягнути їх із її батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та допустити негайне виконання рішення.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які є її батьками, вона проживає разом з матір`ю ОСОБА_4 . Починаючи з 2017 року відповідач припинив спілкування з позивачем. Зазначає, що з вересня 2018 року вона є студенткою філологічного факультету денної форми навчання Львівського національного університету ім.Івана Франка. Навчання триває 5 років та закінчується 30 травня 2023 року. На даний час, вона потребує додаткових коштів, які пов`язані із навчанням, допомоги зі сторони матері є недостатньо, оскільки вона несе витрати на оплату проживання в гуртожитку, проїзду та факультативне навчання для отримання поглиблених знань з англійської мови. Відповідач усунувся від виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини, яка продовжує навчання. Позивач повністю знаходиться на утриманні матері, яка не працює та у зв`язку із навчанням позбавлена можливості працевлаштуватися для задоволення власних матеріальних потреб. 
Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Крім цього в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Окрім наведеного за ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріального закону та їх тлумачень колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними.
Так, як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, – відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.8), батьками позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: батько ОСОБА_2 , відповідач по справі, мати – ОСОБА_4 .
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21.09.2017 року (а.с.4), розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1000,0 гривень, щомісяця, починаючи з 15.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки № 601/18 від 14 вересня 2018 року, виданої Львівським національним університетом ім.Івана Франка (а.с.10), позивачка навчається на першому курсі денного відділення філологічного факультету.
З довідки про доходи, виданої Львівським національним університетом ім.. І.Франка вбачається, що позивачка навчається на безоплатній формі, однак стипендія їй не призначена.
Відповідно до представленого платіжного документа (а.с.17), ОСОБА_3 сплачено орендну плату за проживання у гуртожитку АДРЕСА_1 університету ім АДРЕСА_1 у розмірі 5200грн.
Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3  перебуває на утриманні та повному матеріальному забезпеченні матері  ОСОБА_4 , яка проживає та зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , однак у зв`язку із навчанням позивачка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) (а.с.22).
Як вбачається із копії трудової книжки матері позивачки ОСОБА_4 (а.с.12), остання перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості Одеської області, тобто не є працевлаштованою.
Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно не працює та на його утриманні перебуває матір ОСОБА_5 , яка є пенсіонером та отримує пенсію за віком та згідно, поданої медичної документації хворіє.
Крім цього, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним чоловіком, має можливість працювати та надавати повнолітній доньці допомогу, пов`язану із навчанням. Протилежного ним не доведено.
Враховуючи вказане, а саме те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати; відсутність даних про те, що відповідач не має можливості надавати таку допомогу (додатково можливість надання допомоги позивачці відповідачем підтверджує і той факт, що ним сплачувались аліменти на її утримання до досягнення повноліття та заборгованості за аліментами на даний час немає); дані щодо неможливості надання належним чином допомоги позивачці матір`ю, з якою вона постійно проживає, оскільки така на даний час не працевлаштована; проживання позивачки самостійно у іншому регіоні України, поза межами свого постійного місця проживання у зв`язку з навчанням, що вказує на очевидну необхідність понесення витрат на харчування, добирання до місця навчання, придбання засобів особистої гігієни, одягу, взуття, навчальної літератури та понесення інших витрат у зв`язку із навчанням та самостійним проживанням; відсутність даних про доходи відповідача; те, що відповідач, доказів, що у нього є певні видатки, які не дають можливості надавати допомогу позиваці під час навчання – не надав; те, що прожитковий мінімум на дорослу особу, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» складає 2027 грн.на місяць; те, що відповідач є особою працездатного віку та протипоказань до праці у нього немає; те, що позивачка стипендії згідно поданої нею довідки не отримує; те, що позивачкою понесено витрати на проживання у гуртожитку, що підтверджені відповідною довідкою; те, що відповідач перебуває на диспансерному обліку з приводу гіпертонічних захворювань та допомагає матері, яка є пенсійного віку, яка зареєстрована як така, що проживає окремо від нього, – колегія суддів вважає, що обрана сума аліментів на час навчання позивачки, що підлягає стягненню з відповідача не є надмірною чи непосильною для сплати, а доводи апелянта такими, що не впливають на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції вцілому.
Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
       Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2019 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 02 червня 2020 року.
           Головуючий :                                                                                              Я.А. Левик

        Судді:                  Л.Б. Струс

               М.М. Шандра