ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року	Львів	Справа № 460/3038/19 пров. № А/857/3670/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                        Пліша М.А.,
суддів                                                             Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,
за участю секретаря судового засідання                    Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року (головуючий суддя Друзенко Н.В., м. Рівне, повний текст складено 02.03.2020) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Поліської митниці Держмитслужби в якому просила скасувати рішення від 02.09.2019 №UA204000/2019/000708/1 про коригування митної вартості товарів, а саме легкового автомобілю марки «BMW» модель «Х5», бувший у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2018 р.в., та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 204000/2019/00725.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить таке скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині 2 статті 53 МК України наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок- проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Приписами ч. 2 ст. 53 МК України, передбачено, що на підтвердження митної вартості ї митного органу подається, зокрема, рахунок-фактура (інвойс).
Відповідно до частини 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 6 статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Згідно ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст.54 МК України).
При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598),
Як вбачається з оспорюваного рішення від 02.09.2019 № UА204000/2019/000708/1, відповідач вважає, що вартість транспортного засобу не може бути визначена за вартістю заявленою декларантом у митній декларації, оскільки враховуючи ненадання додаткових документів (касові, товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану КТЗ; копії митної декларації країни відправлення) та відмови декларанта надати додаткові документи, витребуваних митницею, орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що до митного оформлення заявлено недостовірні відомості про фактурну вартість товару. Відповідачем використано наступні джерела: стаття 31 МК України; наказ Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних вузлів та агрегатів»; наказ Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 «Про забезпечення Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України»; наказ Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 «Про затвердження порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів», та витяг з електронного довідника Superschwake 08/2019 – 55000 eur. Жодних інших підстав оспорюване рішення не містить.
Тобто підставою для прийняття оспорюваного рішення стала виключно ненадання декларантом додаткових доказів та витяг з електронного довідника Superschwake 08/2019, при цьому витяг з електронного довідника Superschwake 08/2019 митним органом до матеріалів справи долучено не було.
Так, декларантом було надано відповідачу, зокрема:
- Рахунок-фактура (інвойс) від 02.08.2019 № 0169;
- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 07.08.2019 UА20903/2019/233155;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23.02.2018 № ЕХ505619; договір про надання послуг митного брокера від 05.08.2019 № б/н;
квитанція, що підтверджує сплату митних та інших платежів від 05.08.2019 № 0.0.1427391432.1
висновок про походження товару або акт експертизи виданий уповноваженим органом від 20.08.2019 № 190820/001;
документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.08.2019 копії: паспорту та ІПН позивача/
При цьому, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості жодним чином не йдеться про обгрунтовані сумніви для витребування додаткових документів, що судом першої інстанції не взято до уваги.
Поліською митницею не наведено обгрунтованих підстав для подання декларантом додаткових документів (касові, товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану КТЗ; копії митної декларації країни відправлення.), адже оплата товару в сумі 5500 євро підтверджується як інвойсом, так і квитанцією до нього.
З огляду на викладене, відповідачем не надано суду жодного доказу, який би спростував зміст документів, долучених декларантом для митного оформлення вказаного товару.
У зв`язку з чим, апелянт вважає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обгрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною інвойса від 07.05.2019 № 02 і/2019, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено. Тобто, основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що сума, яка зазначена в інвойсі, поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Крім того, у постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обгрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Водночас, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а).
Таким чином, визначення відповідачем митної вартості легкового автомобіля (бувший у використанні) марки «ВМW» модель «Х5», бувший у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 ,2018 р.в.,, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом (залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу), лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом документів, є необгрунтованим та безпідставним.
Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам ст. 55 МК України, зокрема, не містить обгрунтувань причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, інформації наявної у митного органу ( у тому числі стосовно числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.
Вищевказані обставини щодо прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови відповідачем не були враховані при винесенні рішення судом першої інстанції.
У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що 27.07.2019 ОСОБА_1 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 купити за кордоном на її ім`я за ціну та на умовах за їх розсудом автомобілі будь-якої марки, перегнати вказані автомобілі до місця її проживання, представляти її інтереси на митниці з приводу розмитнення автомобілів, отримувати митні документи, а також вчиняти інші дії щодо такого роду повноважень. 02.08.2019 ОСОБА_1 придбала легковий автомобіль «BMW» модель «Х5», бувший у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2018 року випуску.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 23.02.2018 власником цього автомобіля є німецьке підприємство SixtGmbh&Co. м.Мюнхен, Федеративна Республіка Німеччина.
27.08.2019 декларантом позивача оформлено та подано відповідачу митну декларацію №UA204010/2019/229904 для митного оформлення в режимі імпорт вказаного легкового автомобіля “BMW” модель “Х5”, бувшого у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2018 р.в., загальна кількість місць, включаючи місце водія – 5, призначений для використання на дорогах загального користування, номер двигуна (тип) – н/д, двигун – дизельний, робочий об`єм – 2993 см.куб., потужність – 280 кВт, тип кузова – універсал, вартість 20000 євро, за методом визначення митної вартості – 1 (за ціною договору). Також вказано, що одержувачем автомобіля є ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Для митного оформлення відповідачу разом з митною декларацією подано такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) №0169 від 02.08.2019, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/233155 від 07.08.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 23.02.2018, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.08.2019, висновок про якісні характеристики товарів 190820/001 від 20.08.2019, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, внутрішній договір (контракт) доручення ННН 806961 від 23.07.2019, договір про надання послуг митного брокера від 05.08.2019, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом, касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0.1427391432.1 від 05.08.2019. За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи цю обставину, митний орган 27.08.2019 направив позивачу запит, яким зобов`язав його надати додаткові документи: касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу; копію митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
У відповідь на вказаний запит митниці декларантом позивача листом від 02.09.2019 №234 повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть та просив прийняти рішення щодо визначення митної вартості без врахування термінів передбачених ст.53 МК України. 
02.09.2019 Рівненською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000708/1 по митній деклараціїUA204010/2019/229904, за яким митну вартість легкового автомобіля «BMW» модель «Х5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , збільшено з 20050 євро до 55050 євро. В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, оскільки декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року. Зокрема, вказано, що наданий до митної декларації інвойс від 02.08.2019 №0169 не містить підпису та печатки продавця, а також не надано копію митної декларації країни відправлення для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт. Зазначено, що недоліки у поданих документах свідчать про заявлення декларантом до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований автомобіль. Наявність таких обставин зумовило виникнення у відповідача сумнівів щодо правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу.
З огляду на це відповідачем було скориговано митну вартість на підставі наявних у нього відомостей (витягу з електронного довідника SuperSCHWACKE 08/2019) із застосуванням другорядного (резервного) методу. 
При цьому, у зазначеному рішенні митним органом вказано про неможливість застосування інших другорядних методів визначення митної вартості (статті 58-63 Митного кодексу України) у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України) та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (статті 62, 63 Митного кодексу України).
Рівненською митницею ДФС винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00725, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204010/2019/229904 від 27.08.2019 (а.с.19). Причиною відмови зазначено наступне: "Митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України. Для можливості проведення митного оформлення вказано на проведення декларування, здійснивши коригування митної вартості відповідно до Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204010/2019/229904 від 02.09.2019.
В даній спірній ситуації, судом першої інстанції вірно враховано, що згідно ч.ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Згідно із п.2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:    неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частинами 1-3, 5 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.ч. 4, 5, 9, 10, 11 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.
Згідно ч.ч. 1-3 ст 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина четверта    статті 57).
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. 
Таким чином, до виключних повноважень митного органу належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.
При цьому, обов`язок доведення митної вартості товару лежить на імпортерові, а митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли: 
- надані декларантом документи містять розбіжності,    
-   або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, 
- або наявні ознаки підробки.
В даній спірній ситуації, на підтвердження існування обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів Рівненська митниця ДФС зазначила, що транспортний засіб - легковий автомобіль «BMW» модель «Х5», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 придбано фізичною особою ОСОБА_1 у юридичної особи UAB»Rolidas»LTD на підставі комерційного рахунку від 02.08.2019 Серія ROL-AUT№0169, згідно з якого вартість транспортного засобу на експорт становить 20000 євро. Вказаний рахунок не містить ні підпису, ні печатки продавця, як і покупця, всупереч положень статті 368 Митного кодексу України декларантом не надано і документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (чеки, касові документи тощо), копії митної декларації країни експорту для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт.
Для підтвердження оплати вказаного транспортного засобу позивачем до матеріалів справи долучено касовий ордер №97 від невстановленої дати, переклад цієї квитанції не надано, а також цей ордер не містить обов`язкового реквізиту, а саме, підпису бухгалтера продавця. Поряд з цим, на ньому наявний підпис, директора UAB «Rolidas»LTD Рараговського Р.В., який в той же час є особою, що за нотаріальною довіреністю від 27.07.2019, уповноважена позивачем на купівлю, а не на продаж їй транспортних засобів. Крім того, зазначена квитанція не пред`являлася митному органу під час митного оформлення автомобіля. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний касовий ордер не може вважатися платіжним, банківським чи розрахунковим документом в розумінні статей  4, 53 Митного кодексу України, а тому вірно вважав, що такий не підтверджує відомостей щодо вартості імпортованого транспортного засобу. 
Відповідно до технічного паспорту №EX505619 від 23.02.2018 власником цього автомобіля є німецьке підприємство SixtGmbh&Co. м. Мюнхен, Федеративна Республіка Німеччина, а продавець товару UAB «Rolidas» LTD, зазначений у комерційному інвойсі від 02.08.2019 Серія ROL-AUT№0169, не представив документів, на підставі яких він розпоряджається вказаним транспортним засобом. 
Також, суд вірно зазначив, що перевірку виїзду задекларованого товару з Євросоюзу можна здійснити за допомогою сервісу Єврокомісії на офіційному сайті https://ec.europa.eu/, в розділі «Оподаткування та митний союз» (Тaxationandcustoms) і підрозділі «Експорт MRN-спостереження (лише міжнародні рухи) (Export MRN Follow-up (internationalmovementsonly)). Інформація про MRN доступна лише для міжнародних рухів ECS, які були завершені після 04.11.2018. Перевіркою на вказаному сайті декларацій: №19PL301010E0645254 та №19PL304040E0645254 судом першої інстанції встановлено, що декларації із вказаними вище номерами, на цьому сервісі відсутні, та вона не засвідчена у встановленому законом порядку, а тому суд першої інстанції вірно вважав, що така не є допустимим і належним доказом у справі.
Також судом першої інстанці зауважено, що одержувачем транспортного засобу у ВМД вказаний ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, на вчинення таких дій довіреністю виданою позивачем від 27.07.2019 була уповноважено іншу особу, а саме: ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . 
Суд вірно вважав, що з врахуванням наведеного, митний орган мав повне право витребувати у позивача додаткові документи, а декларантом позивача жодних інших документів подано не було, тому підставно вважав, що митний орган законно і обґрунтовано визначив митну вартість товару за резервним методом. 
З врахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.
Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.  
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року по справі № 460/3038/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 Т.І. Шинкар
                                                                                          Н.М. Судова-Хомюк

повний текст складено 22.06.2020