ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 червня 2020 року           справа №805/215/18-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Блохіна А.А.
                                  Сіваченка І.В.
за участю секретаря судового засідання 
за участю сторін по справі: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: не з"явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя - Лазарєв В.В.) від 15 лютого 2018 року (повний текст складено 15 лютого 2018 року у м.Слов`янську) по справі №805/215/18-а за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у розмірі 95708,91 грн.,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у розмірі 95708,91 грн..
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено, стягнуто суму податкового боргу у розмірі 95708,91грн..
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що нерухоме майно, за яке нараховано грошове зобов`язання, використовують органи Збройних сил України в інтересах держави, що підтверджено листом Військової комендатури м.Волноваха від 25.07.2019 року, актом комісії Ольгинської селищної ради Волноваського району від 29.05.2019 року. Відповідач зазначає, що внаслідок проведення антитерористичної операції, вона влітку 2014 року разом зі своєю сім`єю вимушена була залишити свою власність та виїхати за межі України, а тому не отримувала жодного податкового повідомлення-рішення. Відповідач також зазначила, що 23.12.2020 року звернулась до позивача із заявою про надання спірних податкових повідомлень-рішень для можливості їх оскарження, однак позивачем зазначені рішення їй не надано.
Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що предметом позову по цій справі є стягнення податкового боргу  в розмірі 95708,91 грн., який виник у термін з 03.12.2016 року по 17.10.2017 рік з причини несплати податкових зобов`язань, нарахованих згідно податкових повідомлень-рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. 
Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
За приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. 
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачем було визначено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: 
- згідно із корінцем до податкового повідомлення-рішенням форми «Ф» № 79391-13 від 30.06.2016 року відповідачу було визначено суму грошового зобов`язання за 2015 рік  в розмірі 17416,18 грн.; 
-згідно із корінцем до податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 79392-13 від 30.06.2016 року відповідачу було визначено суму грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2015 рік на суму 13717,12 грн.;
- згідно із корінцем до податкового повідомлення-рішенням форми «Ф» № 31724-13 від 22.06.2017 року відповідачу було визначено суму грошового зобов`язання за 2016 рік  в розмірі 28451,57 грн.;
- згідно із корінцем до податкового повідомлення-рішенням форми «Ф» № 31725-13 від 22.06.2017 року відповідачу було визначено суму грошового зобов`язання за 2016 рік  в розмірі 36124,04 грн.. 
Положеннями пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. 
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. 
У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року N 1204, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за N 124/28254, затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі Порядок №1204), згідно п. 3 розділу III якого податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.
У відповідності до вимог п.4 Порядку №1204 дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється: 2) працівником структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкового повідомлення-рішення форми "Ф" - до корінця податкового повідомлення-рішення).
За приписами п.5 Порядку №1204 якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.
На підтвердження надіслання відповідачу податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №79391-13 від 30.06.2016 року та № 79392-13 від 30.06.2016 року позивачем надано корінець податкового повідомлення-рішення № 79391-13 від 30.06.2016 року та № 79392-13 від 30.06.2016 року, у яких не проставлена  дата їх надсилання (вручення) платнику податків.
Долучена до матеріалів справи ксерокопія поштової довідки із зазначенням причин повернення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання» (а.с12) не дозволяє встановити адресу, за якою було скеровано поштове відправлення, дату направлення поштового відправлення, а також дату складання цієї довідки.
На підтвердження надіслання податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 31724-13 від 22.06.2017 року та № 31725-13 від 22.06.2017 року позивачем надано корінець податкового повідомлення-рішення №31724-13 від 22.06.2017 року та № 31725-13 від 22.06.2017, у яких не проставлена дата їх надсилання (вручення) платнику податків.
Долучена до матеріалів справи ксерокопія поштової довідки із зазначенням причин повернення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання» (а.с13) також не дозволяє встановити адресу, за якою було скеровано поштове відправлення, дату направлення поштового відправлення, а також дату складання  цієї довідки.
Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вручення відповідачу наведених вище податкових повідомлень-рішень. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що грошові зобов`язання, визначені у вказаних податкових повідомлення-рішеннях, не набули статусу узгоджених, що, відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, виключає право контролюючого органу надсилати податкову вимогу та здійснювати заходи щодо стягнення з відповідача визначених в них сум грошового зобов`язання.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року по справі №805/215/18-а - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року по справі №805/215/18-а - скасувати. 
В задоволені позовних вимог Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу у розмірі 95708,91грн. - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ 43142826, 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, 59) судовий збір у 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні 00 копійок.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 02 червня 2020 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 02 червня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 02 червня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий:                                                                                Т.Г. Гаврищук 

                                                                                                    А.А. Блохін

                                                                                                    І.В. Сіваченко