Ухвала
 
29 квітня  2020 року
м. Київ
 
справа № 361/5284/19
провадження № 61-4744ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження спадковим нерухомим майном, 
 
ВСТАНОВИВ :
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження спадковим нерухомим майном.
 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 
2019 року було відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду на 09 год 30 хв 30 жовтня 2019 року.
 
22 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав через канцелярію суду першої інстанції позовну заяву (доповнену), відповідно до якої просив визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку під номером 
АДРЕСА_1 ; здійснити поділ між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільного майна у вигляді житлового будинку житловою площею 40,0 кв. м, загальною площею 80,0 кв. м, сараю, погребу, колонки, огорожі, хвіртки, а також земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 3221281201:01:023:0046 за адресою 
АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та здійснити виділ земельної ділянки в натурі як об`єкту права спільної часткової власності; встановити межу між земельними ділянками, що знаходяться в користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому межовими знаками слугуватиме збудований ОСОБА_1 паркан з непрозорого матеріалу висотою до 2-х метрів на фундаменті висотою не вище 0,4 м; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та всім членам його родини у користуванні виділеними із спільної часткової власності частиною будинку та земельної ділянки, а також у встановленні вищевказаної твердої межі між земельними ділянками у вигляді паркану; зобов`язати ОСОБА_2 компенсувати ОСОБА_1 половину вартості робіт та матеріалів на встановлення межового знаку у вигляді паркану з непрозорого матеріалу висотою до 2-х метрів на фундаменті висотою не вище 0,4 м; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн в якості відшкодування заподіяної неправомірними діями моральної шкоди, а також понесені судові витрати.
 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 
2020 року у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог відмовлено та повернуто її заявнику.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2020 року змінено в мотивувальній частині, викладено в редакції постанови. В іншій частині ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2020 року залишено без змін.
 
11 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до них матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
 
Згідно із частиною 1 статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
 
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Відповідно до частини 3 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
 
Судами встановлено, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2019 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду на 09 год 30 хв 30 жовтня 2019 року.
 
22 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав через канцелярію суду першої інстанції позовну заяву (доповнену), відповідно до якої просив визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку під номером 
АДРЕСА_1 ; здійснити поділ між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільного майна у вигляді житлового будинку житловою площею 40,0 кв. м, загальною площею 80,0 кв. м, сараю, погребу, колонки, огорожі, хвіртки, а також земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 3221281201:01:023:0046 за адресою 
АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та здійснити виділ земельної ділянки в натурі як об`єкту права спільної часткової власності; встановити межу між земельними ділянками, що знаходяться в користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому межовими знаками слугуватиме збудований ОСОБА_1 паркан з непрозорого матеріалу висотою до 2-х метрів на фундаменті висотою не вище 0,4 м; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та всім членам його родини у користуванні виділеними із спільної часткової власності частиною будинку та земельної ділянки, а також у встановленні вищевказаної твердої межі між земельними ділянками у вигляді паркану; зобов`язати ОСОБА_2 компенсувати ОСОБА_1 половину вартості робіт та матеріалів на встановлення межового знаку у вигляді паркану з непрозорого матеріалу висотою до 2-х метрів на фундаменті висотою не вище 0,4 м; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн в якості відшкодування заподіяної неправомірними діями моральної шкоди, а також понесені судові витрати. Заявник та його представник в судовому засіданні  просили прийняти доповнену позовну заяву до розгляду по суті.
 
Повертаючи заяву про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ця заява є фактично заявою про збільшення позовних вимог, а подача таких доповнених позовних заяв чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачена.
 
Крім того, правильними є висновки суду апеляційної інстанції про те, що ні в порядку спрощеного, ні в порядку загального позовного провадження чинний процесуальний закон не передбачає доповнення позовних вимог шляхом зміни і предмета позову, і підстав одночасно. 
 
Посилання в касаційній скарзі заявника на неможливість розгляду вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження не впливає на правильність процесуального рішення суду про повернення позивачу заяви про збільшення позовних вимог. 
 
Інші доводи касаційної скарги спростовані в постанові апеляційного суду та надано їм правову оцінку, а тому касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.
 
Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Керуючись частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 
26 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження спадковим нерухомим майном.
 
Копію ухвали разом із доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     В. В. Сердюк
                                                                                             А. І. Грушицький
                                                                                              І. М. Фаловська